СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" травня 2021 р.                                                                    Справа № 922/4227/20  
Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя  Фоміна В.О. 
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (вх.№939 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2021, ухвалене суддею Прохоровим С.А. у приміщенні Господарського суду Харківської області 18.02.2021 без виклику учасників справи (повне рішення складено 18.02.2021) у справі №922/4227/20
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування", м.Київ,
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія",  м.Харків,
про стягнення 70350,66 грн,
ВСТАНОВИЛА:
ТОВ "Експрес Страхування" у грудні 2020 року звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ "Міжнародна страхова компанія" 70350,66 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.
Позовні вимоги обґрунтовано положеннями статті 27 Закону України "Про страхування", статті 993 Цивільного кодексу України та наявністю у відповідача зобов`язання з виплати страхового відшкодування  в сумі 70350,66 грн, сплачених позивачем за договором майнового страхування внаслідок настання страхового випадку.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 18.02.2021 в позові відмовлено повністю.
Суд першої інстанції зазначив, що заява про виплату страхового відшкодування була подана позивачем 06.11.2020 та отримана відповідачем 16.11.2020, враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", останнім днем для виплати страхового відшкодування було б 14.02.2021. Крім того, 19.11.2020 позивачем було доповнено заяву про виплату страхового відшкодування та збільшено суму страхового відшкодування, при цьому, доказів направлення цих доповнень на адресу відповідача позивачем до позовної заяви надано не було, що не надає суду можливості встановлення дати їх отримання відповідачем та, відповідно, й встановлення строку виконання цього обов`язку. З огляду на те, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем свого обов`язку з прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виплати страхового відшкодування або ж прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування не настав, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами порушення його прав (інтересів) відповідачем, а звернення позивача з даним позовом до суду є передчасним.
ТОВ "Експрес Страхування" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, стягнути з відповідача на користь позивача 70350,00 грн страхового відшкодування.
Апелянт вважає, що він набув право на відшкодування коштів, сплачених за договором майнового страхування, внаслідок настання страхового випадку, шляхом їх відшкодування відповідачем як особою, відповідальною за спричинені збитки під час експлуатації автомобіля.
Позивач вказує на те, що звернення ТОВ "Експрес Страхування" до відповідача з заявою та наданими додатками щодо виплати страхового відшкодування  відповідає  вимогам ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". При цьому, Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" не заперечує настання страхового випадку, а надання додаткових документів, про які йдеться в листі відповідача № 5930 від 26.11.2020, на переконання позивача, не відповідає вимогам ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та є проявом уникнення від виконання майнового зобов`язання.
Також, позивач, посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к, зазначає про те, що  попереднє звернення з заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Апелянт звертає увагу, що відповідач ні станом на 14.02.2021, ні станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення 18.02.2021 не виконав майнове зобов`язання перед позивачем з виплати страхового відшкодування, отже в подальшому ТОВ "Експрес Страхування" буде позбавлене можливості повторно звернутися до відповідача з аналогічним позовом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 для розгляду справи № 922/4227/20  визначено колегію суддів у складі: Шевель О.В. (головуючий суддя), суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №922/4227/20 за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали. Учасників справи попереджено, що апеляційна скарга розглядатиметься за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.
Відповідач копію зазначеної ухвали отримав 01.04.2021, однак своїм правом не скористався, відзиву на адресу суду не направив, отже суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.  В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Як свідчать матеріали справи, 30 вересня 2020 року в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицька, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "КІА SPORTAGE" д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "SKODA FABIA" д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Автомобіль "КІА SPORT AGE" д.н. б/н, № шасі (кузов, рама): НОМЕР_3 був застрахований Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (надалі - ТДВ "Експрес Страхування", позивач) за договором добровільного страхування транспортного засобу №802.20.2510066 від 20.01.2020, страхувальник: ТОВ "УЛФ Фінанс" (далі - договір страхування).
Відповідно до рахунку-фактури №0000010716 від 12.10.2020 ПрАТ "УКРАЇНСЬКА АВТОМОБІЛЬНА КОРПОРАЦІЯ", ФІЛІЯ "АВТОЦЕНТР НА СТОЛИЧНОМУ" ПрАТ "УКРАЇНСЬКА АВТОМОБІЛЬНА КОРПОРАЦІЯ", вартість відновлення автомобіля "КІА SPORTAGE" д.н. НОМЕР_1 складає: 50425,68 грн.
Відповідно до листа Автоцентр на Столичному під час проведення ремонтних робіт автомобіля "КІА SPORTAGE" д.н. НОМЕР_1 , виявлено прихований дефект передньої панелі, пошкодження арки переднього лівого крила, захист двигуна (декоративний), підкрилок переднього лівого колеса під час ДТП. Вартість ремонтних робіт відповідно до рахунку фактури №0000011530 від 29.10.2020 ПрАТ "УКРАЇНСЬКА АВТОМОБІЛЬНА КОРПОРАЦІЯ», ФІЛІЯ "АВТОЦЕНТР НА СТОЛИЧНОМУ" ПрАТ "УКРАЇНСЬКА АВТОМОБІЛЬНА КОРПОРАЦІЯ", складає 21424,98 грн.
01 жовтня 2020 року ТДВ "Експрес Страхування" отримало заяву щодо виплати страхового відшкодування для відновлення автомобіля "КІА SPORTAGE" застрахованого за договором № 802.20.2510066 від 20.01.2020 шляхом сплати коштів на рахунок СТО ФІЛІЯ "АВТОЦЕНТР НА СТОЛИЧНОМУ" ПрАТ "УКРАЇНСЬКА АВТОМОБІЛЬНА КОРПОРАЦІЯ".
В подальшому, ТДВ "Експрес Страхування" прийняло рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 30 вересня 2020 року в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицька, і внаслідок якої був пошкоджений автомобіль "КІА SPORTAGE" д.н. НОМЕР_1 , № шасі (кузов, рама): НОМЕР_3 - страховим випадком і сплатило страхове відшкодування в загальній сумі 71850,66 грн (50425,68+21424,98).
Факт виплати страхового відшкодування в загальній сумі 71850,66 грн позивач підтверджує платіжними дорученнями № ЦО05556 від 13.10.2020, № Ц006052 від 04.11.2020.
09.11.2020 між позивачем та страхувальником, ТОВ "УЛФ Фінанс", підписані акти виконаних робіт на вищенаведені суми.
Позивач вказує, що відповідно до механізму скоєння дорожньо-транспортної пригоди, остання сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля "SKODA FABIA" д.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , що підтверджується:
довідкою № 3020279411974855 про дорожньо-транспортну пригоду;
поясненнями ОСОБА_1 ;
схемою місця ДТП та фототаблицею транспортних засобів на місці ДТП.
Відповідно до відомостей Центральної бази даних МТСБУ, транспортний засіб "SKODA FABIA", р.н. НОМЕР_2 , кузов №: НОМЕР_4 , є забезпечений страховиком: ТДВ "Міжнародна СК", ліміт за шкоду завдану майну: 130000 грн, франшиза: 1500 грн. 
Оскільки транспортний засіб "SKODA FABIA", р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 (винуватець ДТП), було застраховано у ТДВ "Міжнародна СК", 06.11.2020 позивач звернувся з відповідною заявою №6693/07-3.20.3128 на виплату страхового відшкодування на суму в розмірі 48925,68 грн до ТДВ "Міжнародна СК" .
19.11.2020 позивач направив на адресу відповідача за вих №7042/07-3.20.3128 доповнення до заяви №6693/07-3.20.3128 в якій вказував про необхідність виплати йому страхового відшкодування в розмірі 71854,66 грн.
Факт направлення вказаної заяви та її отримання відповідачем 16.11.2020 підтверджується доданими до позовної заяви копією поштового повідомлення, доданого до матеріалів справи.
Проте, в добровільному порядку суму страхового відшкодування відповідачем сплачено не було, що і стало підставою для звернення ТДВ "Експрес Страхування" до господарського суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 70350,66 грн.
Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV).
Закон № 1961-IV регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).
За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Як зазначалось вище та підтверджується матеріалами справи, 30 вересня 2020 року в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицька, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля "КІА SPORTAGE" д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "SKODA FABIA" д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що, згідно відомостей ЄДРСР, постановою Подільського районного суду м. Києва від 06.01.2021 у справі №758/11497/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Автомобіль "КІА SPORT AGE" д.н. б/н, № шасі (кузов, рама): НОМЕР_3 був застрахований Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (надалі - ТДВ "Експрес Страхування", позивач) за договором добровільного страхування транспортного засобу №802.20.2510066 від 20.01.2020, страхувальник: ТОВ "УЛФ Фінанс" (далі - договір страхування).
Відповідно до відомостей Центральної бази даних МТСБУ, транспортний засіб "SKODA FABIA" р.н. НОМЕР_2 , кузов №: НОМЕР_4 , є забезпечений страховиком: ТДВ "Міжнародна СК", ліміт за шкоду завдану майну: 130000 грн, франшиза: 1500 грн. 
В подальшому, ТДВ "Експрес Страхування" прийняло рішення про визнання дорожньо- ранспортної пригоди, яка сталась 30 вересня 2020 року в м. Києві по вул. Набережно- Хрещатицька, і внаслідок якої був пошкоджений автомобіль "КІА SPORTAGE" д.н. НОМЕР_1 , № шасі (кузов, рама): НОМЕР_3 - страховим випадком і сплатило страхове відшкодування в загальній сумі 71850,66 грн (50425,68+21424,98).
Факт виплати страхового відшкодування в загальній сумі 71850,66 грн. підтверджується платіжними дорученнями № ЦО05556 від 13.10.2020, № Ц006052 від 04.11.2020.
Відповідно до п. 30, 31, 41-44, 46-50 постанови Великої Палати Верховного Суду №910/2603/17 від 04.07.2018 виплата страховиком страхового відшкодування потерпілій в ДТП особі в порядку статі 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є підставою для переходу права вимоги від страхувальника до страховика, що є суброгацією. При суброгації нове зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, - відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. В той час як у випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.
На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Отже, у зв`язку із виплатою страхового відшкодування страхувальнику за договором добровільного страхування транспортного засобу № 802.20.2510066 від 20.01.2020, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "SKODA FABIA", д.н. НОМЕР_2 , яким керував винуватець ДТП, було застраховано у ТДВ "Міжнародна СК" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/199112559, відповідно до положень Закону № 1961-IV обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу "SKODA FABIA", д.н. НОМЕР_2 , власнику транспортного засобу "КІА SPORTAGE" д.н. НОМЕР_1 покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за полісом ЕР/199112559).
Для здійснення страхового відшкодування у Законі № 1961-IV детально регламентовано дії суб`єктів таких правовідносин, зокрема потерпілого (іншої особи, яка має право на отримання відшкодування) та страховика.
У пункті 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
За змістом пункту 36.2. статті 36 Закону 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Отже, процедура отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому Законом 1961-IV, детально регламентована на законодавчому рівні та передбачає вчинення потерпілим і страховиком ряду взаємних, послідовних, кореспондуючих одне одному юридично значимих дій.
До числа юридично значимих дій потерпілого (іншої особи, яка має відповідне право), необхідних для отримання страхового відшкодування, належить, у тому числі, подання страховику заяви про страхове відшкодування.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування № 3.20.3128 разом з додатками. Заяву разом з документами було отримано ТДВ "Міжнародна СК" 16.11.2020 (а.с. 40).
19.11.2020 позивач направив на адресу відповідача за вих №7042/07-3.20.3128 доповнення до заяви №6693/07-3.20.3128 в якій вказував про необхідність виплати йому страхового відшкодування в розмірі 71854,66 грн.
При цьому, ТДВ "Міжнародна СК" у відповідь на заяву позивача в листі № 5930 від 26.11.2020 не заперечував проти настання страхового випадку. 
Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що заява про виплату страхового відшкодування була подана позивачем 06.11.2020 та отримана відповідачем 16.11.2020, враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд зазначив, що останнім днем для виплати страхового відшкодування було б 14.02.2021.
З огляду на те, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем свого обов`язку з прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виплати страхового відшкодування або ж прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування не настав, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами порушення його прав (інтересів) відповідачем, а звернення позивача з даним позовом до суду є передчасним.
Однак, колегія суддів не погоджується із указаними висновками суду першої інстанції, оскільки подання відповідної заяви як підстави для виплати страхового відшкодування не заперечує права потерпілого звернутися за судовим захистом.
Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:
навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;
неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.
Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.
Тому, саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.
Разом з тим, у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Тому, у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, у зв`язку з чим особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.
Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.
У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), зазначено, що законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону № 1961-IV, а саме шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
У вказаній постанові судом також зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду при цьому послалася на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі №227/3573/16-ц, у якій зроблено висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 в справі №465/4287/15 підтримала власний правовий висновок (викладений у постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к) щодо порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначивши, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Вказане свідчить про сталу правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо визначення порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також судового тлумачення норм Закону № 1961-IV, зокрема щодо відсутності обов`язку звернення потерпілого із відповідною заявою до страховика та наявності альтернативного способу захисту порушених прав шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ураховуючи висновки Верховного Суду колегія суддів дійшла висновку, що особа яка вимагає виплати може за власним розсудом звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд неправильно застосував норми матеріального права та необґрунтовано відмовив у позові про стягнення страхового відшкодування з тих підстав, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, строк виконання відповідачем свого обов`язку з прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виплати страхового відшкодування або ж прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, не настав.
Колегія суддів звертає увагу, що 06.11.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування №3.20.3128, до якої заявником додано, зокрема, копію частини "А" договору страхування - Особливі умови страхування № 802.20.2510066 від 20.01.2020; копію частини "Б" договору  страхування - загальні умови страхування № 802.20.2510066 від 20.01.2020; копію заяви на страхування транспортного засобу № 802.20.2510066 від 20.01.2020; копію повідомлення про подію від страхувальника; копію про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія; копію рахунку-фактури № 0000010716 від 12.10.2020; копію акту огляду транспортного засобу від 01.10.2020; фото таблиці транспортних засобів на місці ДТП; копію довідки № 3020279412974855 про дорожньо-транспортну пригоду; копію схеми місця ДТП; копію заяви на виплату; копію страхового акту № 3.20.3128-1; копію платіжного доручення №ЦО05556 від 13.10.2020; витяг із ЦБД МТСБУ щодо полісу № ЕР/199112559 (а.с. 38-39).
При цьому, ТДВ "Міжнародна СК" у відповідь на заяву позивача в листі № 5930 від 26.11.2020 не заперечувало проти настання страхового випадку. Разом з цим, відповідач, посилаючись на ст. 25 Закону України "Про страхування", ст. 35, 56  Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", просив надати завірені копії повного тексту договору добровільного страхування наземного транспорту з усіма додатками, з печатками і підписами сторін, а також надіслати фотоматеріали огляду пошкодженого автомобіля на відповідну електронну адресу (а.с. 41).
Разом з цим, дослідженням матеріалів справи встановлено, що перелік документів, які були надані позивачем до заяви № 3.20.3128 про виплату страхового відшкодування, повністю відповідає ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а вимоги ТДВ "Міжнародна СК" щодо надання додаткових документів не узгоджуються з вказаними нормами права, оскільки відповідач вимагав документи, які вже були фактично надані позивачем (загальні та особливі умови  договору  добровільного страхування, схема місця ДТП, фото таблиці транспортних засобів на місці ДТП та пошкодженого автомобіля).
До того ж, станом на дату ухвалення рішення у справі (18.02.2021) строк прийняття відповідачем рішення щодо страхового відшкодування сплив (14.02.2021), та відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції (а.с. 52), не був позбавлений права та можливості надати свої  вмотивовані заперечення щодо заяви позивача про виплату страхового відшкодування, або визнати позов та сплатити страхове відшкодування.
Колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про відсутність порушеного права позивача  на момент звернення до суду з позовом, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки виникнення права на отримання страхового відшкодування пов`язується не з поданням потерпілим (іншою особою, що має відповідне право) заяви про таке відшкодування, а саме з настанням страхового випадку, що має наслідком виникнення у страховика обов`язку з регламентної виплати в силу закону та на підставі відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності його страхувальника, а за відсутністю такого договору та у визначених законом випадках - виникнення цього обов`язку у МТСБУ.
Такий підхід (виникнення права на страхове відшкодування з моменту страхового випадку, а не з моменту звернення до страховика з відповідною заявою) і передбачає за можливе захист права щодо отримання регламентної виплати (страхового відшкодування) шляхом звернення до суду, підтверджено Верховним Судом в постанові від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20. 
Розрахунок страхового відшкодування здійснений позивачем наступним чином: 50425,68 грн (вартість ремонту згідно рахунку-фактури № 0000010716 від 12.10.2020 ПрАТ "УКРАЇНСЬКА АВТОМОБІЛЬНА КОРПОРАЦІЯ", ФІЛІЯ "АВТОЦЕНТР НА СТОЛИЧНОМУ" ПрАТ "УКРАЇНСЬКА АВТОМОБІЛЬНА КОРПОРАЦІЯ") + 21424,98 (вартість ремонту згідно рахунку-фактури № 0000011530 від 29.10.2020 ПрАТ "УКРАЇНСЬКА АВТОМОБІЛЬНА КОРПОРАЦІЯ", ФІЛІЯ "АВТОЦЕНТР НА СТОЛИЧНОМУ" ПрАТ "УКРАЇНСЬКА АВТОМОБІЛЬНА КОРПОРАЦІЯ") = 71850,66 грн.
На підтвердження розміру завданої шкоди внаслідок ДТП позивачем було надано до суду копії наступних документів:
- акт огляду транспортного засобу - дефектна відомість (а.с. 19, 20);
- страховий акт № 3.20.3128-1; страховий акт № 3.20.3128-2 (а.с. 26, 31);
- рахунок-фактуру № 0000010716 від 12.10.2020, відповідно до якого вартість  відновлення автомобіля "КІА SPORTAGE" д.н. НОМЕР_1 складає 50425,68 грн (а.с. 28);
- лист Автоцентр на Столичному про виявлення прихованого дефекту та щодо усунення виявлених недоліків автомобіля "КІА SPORTAGE" д.н. НОМЕР_1 (а.с. 29); 
- рахунок-фактуру № 0000011530 від 29.10.2020, відповідно до якого вартість  ремонтних робіт "КІА SPORTAGE" д.н. НОМЕР_1 складає 21424,98 грн (а.с. 30);
- акти виконаних робіт (а.с. 33, 34); 
Факт виплати страхового відшкодування в загальній сумі 71850,66 грн підтверджується платіжними дорученнями № ЦО05556 від 13.10.2020, № Ц006052 від 04.11.2020 (а.с. 27, 32).
Слід також зазначити, що спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Розмір франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/199112559, складає 1500,00 грн, ліміт за шкоду майну становить 130000,00 грн (а.с. 37).
Отже, розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем обґрунтовано зменшено позивачем на суму франшизи (71850,66 грн. - загальна сума страхового відшкодування - 1500,00 грн. - франшиза).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 70350,66 грн підлягає задоволення.
Згідно зі статтею 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування", скасування рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2021 у справі № 922/4227/20 та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.
Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України слід покласти на Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія".
Керуючись п.2 ч.1 ст.275, п.3 ч.3 ст.277, ст. 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2021 у справі №922/4227/20 скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001, місто Харків, пр. Гагаріна, будинок 41/2, корпус 8, офіс 1-12; код ЄДРПОУ 31236795) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01024, місто Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 15/2; код ЄДРПОУ 36086124) страхове відшкодування в порядку суброгації у сумі 70350,66 грн, 2102,00 грн судового збору за подання позовної заяви та 3153,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 26.05.2021. 
Головуючий суддя                                                                        О.В. Шевель
Суддя                                                                                               О.О. Крестьянінов  
Суддя                                                                                               В.О. Фоміна