ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
09 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5736/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу   Запорізької міської ради
на рішення Запорізького оружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року (головуючий суддя  Калашник Ю.В.) по адміністративній справі №280/5736/ 20,  розглянутої у відкритому судовому засіданні
за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради , 3 осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 25.08.2020 року звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача Запорізької міської ради,  3 осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому  просить суд визнати протиправним та скасувати рішення сорок восьмої сесії Запорізької міської ради сьомого скликання від 26.02.2020 року №57 про відмову в наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки   для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 ;
зобов`язати Запорізьку міську раду повторно розглянути  її заяву від 27.07.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з урахуванням висновків, сформульованих судом у рішенні по даній справі;
встановити судовий контроль за виконання судового рішення шляхом зобов`язання подати у двомісячний строк звіт про виконання прийнятого по даній справі судового рішення.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що   у липні 2018 року звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вищезазначеній адресі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), але рішенням сесії Запорізької міської ради від 26.02.2020 їй відмовлено у наданні такого дозволу, при цьому рішення не містить причин відмови, а тому є необґрунтованим.
У відзиві на позов відповідач  просить в позові відмовити з підстав правомірності відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вищезазначеній адресі для будівництва та обслуговування житлового будинку,  оскільки на  земельну ділянку претендувала також 3 особа ОСОБА_3 , яка є учасником АТО, та має першочергове право на отримання земельної ділянки, якій і наданий дозвіл щодо виготовлення землевпорядної документації на спірну земельну ділянку.
Рішенням Запорізького адміністративного суду від 21 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, визнане протиправним та скасоване рішення сорок восьмої сесії Запорізької міської ради сьомого скликання від 26.02.2020  року №57 «Про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача  від 27.07.2018 року, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.
У задоволенні позовної вимоги щодо встановлення судового контролю за виконання судового рішення відмовлено.
На користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької міської ради стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Запорізькою міською радою подано апеляційну скаргу, в якій апелянт  просить  рішення скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав порушення судом норм матеріального права, що призвело до прийняття неправомірного рішення.
Письмові відзиви на апеляційну скаргу від позивача та 3 осіб до суду апеляційної інстанції не надходили.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної  скарги    і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 27.07.2018 року звернулась до відповідача із заявою про надання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 для індивідуального будівництва, додавши до заяви схему розташування земельної ділянки, копію паспорту та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с.8).
Рішенням сорок восьмої сесії Запорізької міської ради сьомого скликання  №57 від 26.02.2020 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по зазначеній адресі без зазначення мотивів відмови (а.с.54).
Не погодившись із таким рішенням відповідача  позивач звернулась до суду із відповідним позовом.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 12 , п. г. ч. 1 ст.121 ,ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара; сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до п. 34 ч.1ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, а саме: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
За приписами ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Викладене свідчить, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,  якою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Із матеріалів справи вбачається, що на розгляд сесії Запорізької міської ради 26.02.2020 року надані 2 проекти рішення, а саме: про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою та про відмову у наданні дозволу (а.с.105, 106), при цьому пояснювальна записка до проекту рішення не містить будь-яких підстав для відмови у наданні такого дозволу позивачу (а.с.107).
Із тексту оскарженого рішення №57 від 26.02.2020 року вбачається, що рішення не містить посилання на  підстави для відмови у задоволенні заяви позивача.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем також порушений строк розгляду заяви позивача, з якою звернулася ОСОБА_1 до Запорізької міської ради  27.07.2018 року, проте її заява в порушення встановленого ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України місячного строку  розглянута відповідачем 26.02.2020 року.
Матеріали справи свідчать, що 3 особа   ОСОБА_3 із заявою про надання земельної ділянки звернулась до Запорізької міської ради 13.05.2019 року (а.с.55) , дозвіл на    виготовлення проекту із землеустрою на вищезазначену земельну ділянку надано 3 особі пізніше оскаржуваного позивачем рішення, а саме рішенням від 25.03.2020 №51/75.
Суд першої інстанції при вирішенні справи по суті правомірно врахував положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, основною метою якої  є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії").
Іншими словами, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії""Трґо проти Хорватії").
Отже йдеться про дотримання принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі").
В силу викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване рішення сорок восьмої сесії Запорізької міської ради від 26.02.2020 року  №57 не містить правових підстав для його прийняття та підлягає скасуванню як протиправне, належним способом захисту прав позивача є покладання на відповідача зобов`язання повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 27.07.2018 року згідно чинного земельного законодавства.
Суд першої інстанції правомірно відповідно до ч.1 статті 139 КАС України стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької міської ради понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в сумі 840,80 грн.
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовані.
Оскільки  судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись  ст. 315,  316,  321,  325 КАС України, суд, -                                                                                                                                                                                                                            
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Запорізької міської ради –залишити без задоволення.
Рішення Запорізького оружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року по адміністративній справі   № 280/5736/20 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 30 діб.  

Головуючий - суддя                                                            Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий