УХВАЛА

22 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/4147/20
адміністративне провадження № К/9901/21237/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі № 580/4147/20 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, прийняв рішення, -
УСТАНОВИВ:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень 28 вересня 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області, з урахуванням уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 13 жовтня 2020 року у порядку усунення недоліків, просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності;
- визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо не направлення повторно до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_1 від 03.04.2020 з доданими документами та висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію» у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 II групи інвалідності;
- зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України заяву ОСОБА_1 від 03.04.2020 з доданими документами та висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію» у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 II групи інвалідності;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву з доданими документами про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності і прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даній справі;
- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 3750 грн, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу;
- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 3750 грн, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу;
- у порядку судового контролю за виконанням рішення суду зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області упродовж 20 днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, подати суду звіт про його виконання;
- у порядку судового контролю за виконанням рішення суду зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України упродовж 60 днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, подати суду звіт про його виконання.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву з доданими документами про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України заяву ОСОБА_1 від 03.04.2020 з доданими документами та висновок про призначення одноразової грошової допомоги для затвердження у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 II групи інвалідності. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 00032684) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.
Не погодившись з судовим рішенням першої та апеляційної інстанції, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області направило до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі № 580/4147/20 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно пункту 3 та 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; інші справи у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, значення справи для сторін і суспільства, критеріїв визначених статтями 12, 257 КАС України, а також того, що дана справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження (ч. 4 ст. 12 КАС України), Верховний Суд вважає, що вказану касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Натомість скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні неправильно застосував норму матеріального права та не врахував висновки викладені у постанові Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України).
Так, на підтвердження своєї позиції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судового рішення прийнятого у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Проте, аналіз доводів касаційної скарги свідчить про те, що скаржником не наведено обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи те, що касаційна скарга подана на рішення у справі незначної складності, без наведення обґрунтованих підстав для касаційного оскарження передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі № 580/4147/20.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                     С. Г. Стеценко 
                                                                                                    Л. В. Тацій