Ухвала                                                               
22 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 485/1403/17
провадження № 61-2118ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В.(суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,   на   рішення   Снігурівського   районного  суду  Миколаївської  області від 29  вересня  2020 року  та  постанову  Миколаївського  апеляційного суду від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Павлівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним та скасування державної реєстрації,
ВСТАНОВИВ:
У  вересні  2017  року  позивач  звернувся  до  суду  з  вищезазначеним  позовом  до ОСОБА_3 , Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області, в якому, враховуючи уточнення, остаточно просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності земельною ділянкою, площею 18,0 га, що розташована на території Павлівської сільської ради Снігурівського району та належить на підставі державного акту на право власності на землю серії МК (без номеру), виданого 22 березня 1994 року на  підставі  17  сесії  ХХІ скликання Снігурівської районної ради народних депутатів від 28 січня 1994 року шляхом:
- визнання незаконним та скасування розпорядження №560-р від 27 липня 2004 року Снігурівської райдержадміністрації;
- визнання недійсним Державного акту Серії МК №010307 від 16 листопада 2004 року на право власності на земельну ділянку площею 16,99 га кадастровий номер 4825783700:05:000:0001 в частині земельної ділянки 7,0204 га;
- скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 4825783700:05:000:0001.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2018 року до участі у справі залучено Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Ухвалою цього ж суду від 04 травня 2018 року до участі у справі залучено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як співвідповідачів.
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2020 року, залишеним постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 січня 2021 року без змін, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 8 289,60 грн судових витрат.
05 лютого 2021 року   ОСОБА_1 через представника     ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 січня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави  касаційного  оскарження  судових  рішень  визначені  у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
У касаційній скарзі, обґрунтовуючи неправильність застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник, в аспекті підстав та випадків касаційного оскарження, посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм права  без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана в межах строку визначеного статтею 390 ЦПК України, з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави     касаційного     оскарження,     передбачені     частиною     другою    статті   389  ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
У касаційної скарзі заявлено клопотання про зупинення виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 18 січня 2021 року до закінчення касаційного провадження.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.
У задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки оскарження судового рішення в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції, а у клопотанні не наведено жодних доводів, які дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржено постанови суду апеляційної інстанції до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 411, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 січня 2021 року.
Витребувати  з  Снігурівського  районного  суду Миколаївської області цивільну справу № 485/1403/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Павлівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним та скасування державної реєстрації.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1  про зупинення виконання рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29  вересня  2020 року  та  постанови  Миколаївського  апеляційного суду від 18 січня 2021 року, відмовити.
Надіслати іншим учасникам справи копії касаційних скарг та доданих до них документів, роз`яснити право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом  має  відповідати  вимогам  статті  395  ЦПК  України, у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                         Є. В. Петров
            А. А. Калараш
О. С. Ткачук