Постанова  
Іменем України
 
02 червня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 621/895/17
провадження № 61-15792св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,   
відповідачі: Територіальна громада Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, приватне акціонерне товариство «Племінний завод «Червоний велетень», 
третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,  
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року у складі судді Бібіка О. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Кругової С. С., Маміної О. В., Пилипчук Н. П.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до територіальної громади Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, Приватного акціонерного товариства «Племінний завод «Червоний велетень», третя особа: Головне управління Держгеокадастру 
у Харківській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.
Позов мотивовано тим, що його дід ОСОБА_2 з 29 січня 1946 року по 
25 грудня 1976 року працював на Держплемзаводі «Червоний Велетень», правонаступником якого є ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» (перейменовано у ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень»), яким здійснено розпаювання земель колективної власності, 15 січня 2002 року загальними зборами членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» прийнято рішення щодо розподілу земельної ділянки площею 3544,0 га між 598 членами трудового колективу та пенсіонерів, які мають право на земельну частку (пай) згідно затвердженого списку, до якого і було включено діда ОСОБА_2 під № 521.
Зазначав, що право на земельну частку (пай) у його діда ОСОБА_2 виникло ще за життя і є його майновим правом, яке не припинилось внаслідок смерті, та входить до складу спадщини. Після смерті діда, який заповіту не залишив, відкрилася спадщина за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом була дочка померлого, - мати позивача ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до статті 549 ЦК України 1963 року, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач, як єдиний спадкоємець, прийняв у встановленому законом порядку, отримав свідоцтво про право на спадщину, тому вважає, що цивільне право діда ОСОБА_2 на земельну частку (пай) повинно перейти до нього по праву спадкування за законом.
Ураховуючи викладене, з урахування уточнених позовних вимог, просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті діда 
ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) № НОМЕР_1 в ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», що розташована 
в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, загальної площею - 4,1223 га, в тому числі рілля - 3,9658 га, сіножаті - 0,1565 га, яка належала спадкодавцю на підставі Протоколу 
№ 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» від 15 січня 2002 року про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» від 06 грудня 2003 року про розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що дід позивача ОСОБА_2 мав право на приватизацію земельної ділянки, а не право на земельну частку (пай), тому дійшов висновку що позовні вимоги позивача про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом не ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи та вимогах закону.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Харківського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року залишено без змін. 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що оскільки державний акт на право колективної власності на земельну ділянку не видавався, то 
ОСОБА_2 на момент смерті не набув право на пай.
Аргументи учасників справи
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням господарського суду Харківської області від 13 грудня 2017 року у справі № 922/2723/17, яке набрало законної сили та яким було встановлено, що земельна ділянки згідно акта на право постійного користування землею ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» набула статусу розподіленої, на частину якої було оформлено право власності (549 осіб), про що свідчить акт про передачу та прийом земельних ділянок у приватну власність і набули статусу витребуваних, а частина розподілених земельних ділянок, право власності на які не було оформлено членами трудового колективу, набули статусу не витребуваних. З огляду на принцип належного урядування, є неможливим втручання з боку державних органів в права на земельні ділянки, які були фактично розподілені між членами трудового колективу позивача, в тому числі й не витребувані. Адже право на оформлення права власності на розподілені, але не витребувані земельні ділянки чинним законодавством не обмежене строком та може бути реалізоване особою впродовж всього періоду його існування. Таким чином, як зазначено в рішенні, помилки державного органу при здійснення процедури розпаювання не можуть бути підставою для позбавлення громадян прав, які вони отримали внаслідок фактично проведеної процедури розпаювання земельних ділянок.
В Постанові Східного апеляційного господарського суду від 13 листопада 
2018 року у цій же справі зазначено, що з моменту формування та державної реєстрації нових земельних ділянок, які були сформовані шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки, що була у користуванні ВАТ «Племінний завод Червоний велетень», фактично існування первинної земельної ділянки припинилось.
Вказана справа переглядалась Верховним Судом у складі колегії Касаційного господарського суду.   
Оскільки він не був учасником судового розгляду справи № 922/2723/17, 
а обставини, встановлені судовими рішеннями мають суттєве значення для цієї справи, його представник в письмових поясненнях від 02 серпня 2019 року просив Харківський апеляційний суд витребувати з господарського суду Харківської області копію справи № 922/2723/17, але це клопотання залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції.
Матеріалами цієї справи та судовими рішеннями підтверджується, що його дід ОСОБА_2 за своє життя отримав право на земельну частку (пай) 
в ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» шляхом її приватизації.
Право діда на земельну частку (пай) виникло у нього за життя, було його майновим правом, яке не припинилось внаслідок його смерті та входить до складу спадщини.
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій проігнорували обставини, встановлені у справі № 922/2723/17, чим порушили частину четверту статті 82 ЦПК України.
Харківський апеляційний суд своїм рішенням взагалі позбавив його можливості в подальшому визнати свої спадкові права, навіть в порядку приватизації, оскільки, в постанові від 08 серпня 2019 року зазначив, що процес паювання землі взагалі не розпочався так як ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» не видавався державний акт на право колективної власності. Тобто, навіть ті члени трудового колективу, які встигли оформити свої права на земельні паї, за логікою суду апеляційної інстанції отримали свої права незаконно та безпідставно.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Суди встановили факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 29 січня 1946 року по 25 грудня 1976 року ОСОБА_2 працював на Держплемзаводі «Червоний Велетень».
ОСОБА_2 був власником простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн в кількості 3 784 шт. ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень».
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - мати позивача.
ОСОБА_1 прийняв спадщину, яка залишилася після смерті матері - ОСОБА_3 , отримав свідоцтва про право на спадщину за законом. 
Розпорядженням Зміївської районної державної адміністрації № 70 від 
05 лютого 1998 року закріплено за АТ «Червоний велетень» земельну ділянку загальною площею 4772,3 га в постійне користування по фактичному користуванню.
01 квітня 1998 року ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» видано Державний акт на право постійного користування землею серії 1-ХР №001133, відповідно до якого йому у постійне користування для ведення сільськогосподарського виробництва надано 4772,3 га землі в межах згідно 
з планом землекористування, відображеним на Державному акті, який зареєстровано в Книзі державних актів на право постійного користування землею за № 99. 
15 січня 2002 року проведено загальні збори членів трудового колективу 
ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» Зміївського району (Виписка 
з протоколу № 4 від 15 січня 2002 року), на яких прийнято рішення: 1) погодити проект приватизації земель ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень»; 2) затвердити списки осіб трудового колективу та пенсіонерів, працюючих 
у ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», які мають право на земельний пай у кількості 598 осіб. 
Серед цих 598 осіб, був ОСОБА_2 
06 березня 2002 року 18 сесією 23 скликання Бірківської сільської ради прийнято рішення «Про надання згоди на передачу земель в колективну власність ВАТ «Племзавод «Червоний Велетень» - в кількості 3480 га, в томі числі ріллі - 2569 га, сінокоси - НОМЕР_2 га, пасовища - НОМЕР_3 га та затверджено список громадян, що мають право на отримання земельного паю в кількості 598 чоловік. 
30 жовтня 2002 року Зміївською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 280 «Про затвердження проекту приватизації земель Відкритого акціонерного товариства «Племінний завод «Червоний Велетень». 
06 грудня 2003 року проведені збори власників земельних часток (паїв) 
ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» Зміївського району (Протокол 
№ 2 від 06 грудня 2003 року), на яких прийнято рішення: 1) затвердити проект землеустрою щодо організації території - 598 земельних часток (паїв), в тому числі ріллі та сіножатей ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень»; 2) провести розподіл земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування кожним землевласником; 3) провести жеребкування, зареєструвати жеребок в протоколі і особисто поставити підпис кожним землевласником. В додатку до Протоколу № 2 було ідентифіковано земельні частки (паї) та їх власників до якого, в тому числі, під № 522 внесено ОСОБА_2 , за ним закріплено земельну ділянку (пай) під № НОМЕР_1 , загальною площею 4,1223 га, в тому числі рілля - 3,9658 га та сіножаті - 0,1565 га. 
02 квітня 2004 року Зміївською районною державною адміністрацією прийнято Розпорядження № 165 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю», яким: 1) затверджено технічну документацію по виділенню земельних часток (паїв) на землях колишнього ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» та оформленню права приватної власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3406,9 га; 2) виділено в натурі (на місцевості) земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та дати дозвіл на виготовлення державних актів на право власності на землю громадянам 
у кількості 556 осіб, серед яких ОСОБА_2 вже не значився. 
В акті про передачу та прийом земельних ділянок у приватну власність від 
02 квітня 2004 року 549 особи під особистий підпис прийняли земельні ділянки 
у приватну власність. ОСОБА_2 серед числа цих осіб не значиться.
За змістом пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, він застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 671/22/19 (провадження 
№ 61-9511сво19) висловлено висновок, що «за загальним правилом, дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим законодавець передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Проте із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ними чинності абзацом 2 пункту 5 Прикінцевих пунктом передбачається виняток. У ЦК УРСР законодавець, на відміну від ЦК України та існування конструкції «відумерлої спадщини», передбачав автоматичний перехід спадщини за правом спадкоємства до держави. Будь-яких дій щодо прийняття спадщини держава не здійснювала. Держава при існуванні юридичних фактів, визначених пунктами 
1-5 частини першої статті 555 ЦК УРСР, завжди приймала спадщину і не могла від неї відмовитися. Оскільки держава не мала права відмовитися від прийняття спадщини, то у випадку, коли спадкоємці за законом або за заповітом не прийняли спадщину або відмовилися від спадщини, спадщина вважалася прийнятою державою. З урахуванням того, що в частині першій статті 555 ЦК УРСР закріплювався автоматичний перехід спадщини до держави, та існував строк шість місяців для прийняття спадщини іншими спадкоємцями, то абзац 
2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України може застосовуватися тільки, якщо спадщина відкрилась після ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мали право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Тому однорічний строк, який встановлений частиною другою статті 1277 ЦК України та в абзаці 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року».
Отже, до спадщини, яка відкрилася  ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.
У частині першої статті 555 ЦК УРСР встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо: спадкодавець все майно  або частину його заповідав державі; у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; всі спадкоємці відмовились від спадщини; всі спадкоємці позбавлені права  спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.
У справах про спадкування щодо спадщини, яка відкрилася до 01 липня 
2003 року, належним відповідачем є спадкоємці (спадкоємець), які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є держава в особі уповноваженого органу.
В позовній заяві ОСОБА_1 відповідачем за вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом визначив територіальну громаду Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень». 
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі 
у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі 
№ 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови 
у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
За таких обставин у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до територіальної громади Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом судам слід було відмовити у зв`язку з неналежним суб`єктним складом відповідачів.
Тому суди зробили правильний висновок про відмову в задоволенні позову, але помилились щодо мотивів такої відмови.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення частково ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені судові рішення змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишити без змін.
Оскільки судові рішення змінено тільки в частині мотивів прийняття, то розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 402, 412, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                    В. І. Крат 
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук
 
М. Ю. Тітов