УХВАЛА

26 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 140/14283/20
адміністративне провадження № К/9901/14324/21
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Бучик А.Ю., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держспоживслужби у Волинській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі №  140/14283/20 за позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області (далі - ГУ Держпродспоживслужби) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафів: від 10.09.2020 №018 в розмірі 4  000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 68 000,00 грн., від 10.09.2020 №  019 в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 34  000,00  грн., від 10.09.2020 №020 розмірі 4 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 68 000,00 грн., від 10.09.2020 №021 в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 34 000,00 грн., - 
ВСТАНОВИВ:
ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафів: від 10.09.2020 №  018 в розмірі 4  000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 68  000,00  грн., від 10.09.2020 №  019 в розмірі 2  000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 34  000,00 грн., від 10.09.2020 №  020 розмірі 4  000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 68  000,00 грн., від 10.09.2020 №  021 в розмірі 2  000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 34  000,00 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні позову.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 17 березня 2021 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задовольнив, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року скасував та ухвалив постанову, якою позов задовольнив - визнав протиправними та скасував постанови Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області про накладення штрафу від 10 вересня 2020 року № 018, № 019, № 020 та № 021.
Посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права у випадку відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, відповідач 19 квітня 2021 року подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року залишити без змін.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, справа в силу пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
На обґрунтування права на касаційне оскарження заявник зазначає, що дана касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а судова справа №  140/14283/20, судове рішення по якій оскаржується, становить значний суспільний інтерес.
Однак, посилання на існування обставин, визначених підпунктами «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зводяться фактично до переоцінки встановлених апеляційним судом у справі обставин, а також надання переваги одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
Скаржником не обґрунтовано, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставини, наведеної у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Отже, оскільки ця справа є справою незначної складності в силу приписів п. 6 ч. 6 ст.  12 КАС України, заявником наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не доведена, тому обґрунтуванням підстав оскарження судових рішень, визначеним ч. 4 ст. 328 КАС України, колегія суддів оцінки не надає.
Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09 жовтня 2018 року (заява № 26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держспоживслужби у Волинській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі №  140/14283/20 за позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області (далі - ГУ Держпродспоживслужби) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафів: від 10.09.2020 №  018 в розмірі 4 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 68 000,00 грн., від 10.09.2020 №019 в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 34 000,00 грн., від 10.09.2020 №  020 розмірі 4 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 68  000,00  грн., від 10.09.2020 №021 в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 34  000,00  грн.
Надіслати заявнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      Л.В. Тацій
Суддя                                                                                          А.Ю. Бучик
Суддя                                                                                          Л.Л. Мороз