ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4754/21 Справа № 184/332/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання - Голуб О.О.
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат», 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» на  рішення  Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021  року, яке ухвалено  суддею  Томаш В.І. у місті Покров Дніпропетровської області, відомості шодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -
ВСТАНОВИВ :
В лютому 2020 року  ОСОБА_1 звернулася з позовом до Акціонерного товариства «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» (надалі АТ "Покровський ГЗК"), треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю сина, який загинув при виконанні трудових обов`язків, який в подальшому уточнила.  
В обґрунтування уточненого позову зазначено, що 07 липня 2004 року о 11 годині 45 хвилин на дільниці роторного комплексу №9 Чкаловського кар`єру №2, під час виконання трудових обов`язків, а саме, робіт по ремонту приводного редуктора приводної станції №124 машиніста конвеєра 5 розряду, сина позивача ОСОБА_5 затиснуло між вертикальною стійкою першої секції конвеєра і двотавровою балкою передньої секції приводної станції, від чого він помер, причиною смерті є сумісна травма грудної клітини, живота, тазу. Внаслідок нещасного випадку смертю сина позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона втратила близьку людину, залишилась без його піклування, любові та підтримки, у зв`язку з чим її моральні страждання не припиняються до теперішнього часу. Тому просила суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю її сина, у розмірі 320 000 гривень.
Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської  області від 03 березня 2021  року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з АТ "Покровський ГЗК" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. 
Стягнуто з АТ "Покровський ГЗК" на користь держави судовий збір в розмірі 788,25 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно заниженим, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».
На думку позивача суд першої інстанції не врахував, що звістка про смерть сина завдала їй глибоких моральних та душевних страждань, оскільки втратила сина, радість спілкування з ним, надію на майбутнє. Після загибелі сина нормальні життєві зв`язки позивача були втрачені, вона постійно відчуває страждання, душевний біль, почуття туги та самотності і до теперішнього часу не може оговтатись від осягнутого лиха, досі перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про сина постійно переслідують її. У зв`язку з чим вважає, що сума стягнутої моральної шкоди не відповідає принципу розумності, виваженості і справедливості.
В апеляційній скарзі відповідача АТ "Покровський ГЗК", посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».
АТ "Покровський ГЗК" вважає, що судом не взято до уваги, що причиною нещасного випадку, в результаті якого загинув син позивача є його порушення нормативно - правових актів та Закону України «Про охорону праці», при цьому з боку відповідача відсутня протиправна поведінка і не встановлено прямого причинно - наслідкового зв`язку між загибеллю сина позивача та діями, як відповідача, так і третіх осіб. 
Крім того, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає вимогам розумності, виваженості і справедливості.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача третя особа ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача - задовольнити, а рішення суду - скасувати.
Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ "Покровський ГЗК" - Василюху Т.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, проти апеляційної скарги позивача заперечувала, третю особу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції, які, кожен, окремо, підтримали доводи апеляційної скарги відповідача та просили її задовольнити, проти апеляційної скарги позивача заперечували, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача АТ "Покровський ГЗК" підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 (том №1 а.с. 17).
ОСОБА_5 за життя працював машиністом конвеєра V розряду на ВАТ "Покровський ГЗК", правонаступником якого є АТ "Покровський ГЗК" .
07 липня 2004 року при виконанні трудових обов`язків з ОСОБА_5 стався нещасний випадок, в результаті якого він загинув. 
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 08 липня 2004 року, актовий запис № 363,  ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 23 років (том №1 а.с. 15).
Відповідно до п. 3 Акту форми Н-5 про розслідування нещасного випадку від 07 липня 2004 року, ОСОБА_5 під час виконання службових обов`язків, внаслідок затиснення між вертикальною стойкою першої секції конвеєра та двотавровою балкою перехідної секції приводної станції був смертельно травмований (том №1а.с. 11). 
Згідно п.4 Акту, причинами нещасного випадку є неякісна розробка проекту організації робіт №16 з пересуву магістральних конвеєрів; порушення п.173 «Правил безпеки при розробці родовищ корисних копалин відкритим способом», п.2.2ГОСТ 3.1120-83 «Загальні правила відображення і оформлення вимог безпеки праці в технологічній документації»; невиконання вимог нарядної системи, а саме: не визначенні при складанні і видачі наряду конкретний вид і обсяг робіт, а також заходи безпеки при їх виконанні, відсутність контролю за виконанням робіт та дотриманням працівниками вимог правил і Інструкцій з охорони праці; порушення п. 10 «Правил безпеки при розробці родовищ корисних копалин відкритим способом», п.п. 2.7.2, 4.5 «Положення про порядок видачі, затвердження й виконання нарядів на провадження робіт у цехах»; низький рівень виробничої дисципліни окремих працівників та порушення п. 11 «Правил безпеки при розробці родовищ корисних копалин відкритим способом» та п. 4.2 «Інструкції з охорони праці №255 для машиністів конвеєра» (том №1 а.с. 11). 
Відповідно до п. 6 Акту особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є потерпілий ОСОБА_5 , механік дільниці роторного комплексу №9 Чкаловського кар`єру №2 ВАТ "Покровський ГЗК", правонаступником якого є АТ "Покровський ГЗК" - ОСОБА_2 , механік конвеєрів дільниці роторного комплексу №9 Чкаловського кар`єру №2 ВАТ "Покровський ГЗК", правонаступником якого є АТ "Покровський ГЗК"- ОСОБА_3, виконуючий обов`язки гірничого майстра дільниці роторного комплексу №9 Чкаловського кар`єру №2 ВАТ "Покровський ГЗК", правонаступником якого є АТ "Покровський ГЗК" - ОСОБА_7 та слюсар черговий та з ремонту обладнання роторного комплексу №9 Чкаловського кар`єру №2 ВАТ "Покровський ГЗК", правонаступником якого є АТ "Покровський ГЗК"- ОСОБА_8 (том №1 а.с.12-13).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог позивача та вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю сина, який загинув від нещасного випадку на виробництві відповідача. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України,моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Виходячи з аналізу зазначених норм закону, право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. 
Як вбачається з матеріалів справи, син позивача загинув на виробництві, під час виконання трудових обов`язків.
Внаслідок його смерті позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, позивача позбавлено моральної підтримки, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя.
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду і вона має право на її відшкодування.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом не взято до уваги, що причиною нещасного випадку, в результаті якого загинув син позивача, є його порушення нормативно - правових актів та Закону України «Про охорону праці», при цьому з боку відповідача відсутні протиправна поведінка і не встановлено прямого причинно - наслідкового зв`язку між загибеллю сина позивача та діями як відповідача, так і третіх осіб, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, згідно п. 6 Акту особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є, окрім потерпілого ОСОБА_5 , механік дільниці роторного комплексу №9 Чкаловського кар`єру №2 ВАТ "Покровський ГЗК", правонаступником якого є АТ "Покровський ГЗК" - ОСОБА_2 , механік конвеєрів дільниці роторного комплексу №9 Чкаловського кар`єру №2 ВАТ "Покровський ГЗК", правонаступником якого є АТ "Покровський ГЗК"- ОСОБА_3, виконуючий обов`язки гірничого майстра дільниці роторного комплексу №9 Чкаловського кар`єру №2 ВАТ "Покровський ГЗК", правонаступником якого є АТ "Покровський ГЗК" - ОСОБА_7 та слюсар черговий та з ремонту обладнання роторного комплексу №9 Чкаловського кар`єру №2 ВАТ "Покровський ГЗК", правонаступником якого є АТ "Покровський ГЗК"- ОСОБА_8 (том №1 а.с.12-13).
Факт смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві відповідача встановлений Актом Форми Н-5 розслідування нещасного випадку від 07 липня 2004 року, що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.
У зв`язку зі смертю сина позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя. 
Судом першої інстанції встановлений причинний зв`язок між моральною шкодою, завданої позивачу та протиправною поведінкою відповідача - втрата життєвих зв`язків позивача з рідною людиною.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачу заподіяно моральну шкоду, оскільки втрата сина завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань, які виникли з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов парці відповідно до ст.153 КЗпП України.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості, не ґрунтується на засадах верховенства права, є необґрунтованим. 
Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Так, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, щовнаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці позивач втратила свого сина. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому її душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Після загибелі сина нормальні життєві зв`язки позивача були втрачені, вона постійно відчуває душевний біль, почуття туги та самотності і до теперішнього часу не може оговтатись від осягнутого лиха, досі перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про сина постійно переслідують її. 
На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що належним розміром відшкодування моральної шкоди буде грошова сума у розмірі 300 000 гривень на користь позивача.
У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними з вищенаведених підстав.
У зв`язку із збільшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає збільшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.
Згідно положення, закріпленого в п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. 
Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.
Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з цих обставин колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру судового збору, стягнутого з АТ "Покровський ГЗК"і збільшивши цей розмір з 788,25 гривень до 3 000 гривень.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга АТ "Покровський ГЗК" - залишенню без задоволення, рішення суду підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди та судового збору.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,
ПОТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021  року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Акціонерного товариства «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат»на користь  ОСОБА_1 , збільшивши його з 120 000 гривень до 300 000 (триста тисяч) гривень.
Рішення  суду змінити, збільшивши розмір стягнутого з Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021  року на користь держави судового збору з 788,25 гривень до 3 000 (три тисячі ) гривень.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 22 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: