Ухвала
 
14 червня 2021року
м. Київ
 
справа № 219/49/20
провадження № 61-2924св21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В., 
 
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд цивільної справи за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Соледарської міської ради про визнання права спільної сумісної власності за набувальною давністю за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 - адвоката Гуревича Максима Геннадійовича на постанову Донецького апеляційного суду від 20 січня 2021 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право спільної сумісної власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Артемівський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 16 березня           2020 року позов задовольнив. Визнав за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Не погодившись з рішенням місцевого суду заступник прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Соледарської міської ради подав апеляційну скаргу.
 
Донецький апеляційний суд постановою від 20 січня 2021 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. 
 
У касаційній скарзі представник  ОСОБА_1 - адвокат Гуревич М. Г. посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Донецького апеляційного суду від 20 січня 2021 року і направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
10 березня 2021 року справа № 219/49/20 надійшла до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;               2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції               в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно             з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. 
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів. 
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті                34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402, Верховний Суд              у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Соледарської міської ради про визнання права спільної сумісної власності за набувальною давністю за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 - адвоката Гуревича Максима Геннадійовича на постанову Донецького апеляційного суду від 20 січня 2021 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	В. С. Жданова	
 	 	
 	Є. В. Коротенко