ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2021 р.	Справа № 820/4106/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання    Колесник О.Е.    
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.12.20 по справі № 820/4106/17
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Головного управління Державної податкової служби у Харківській області      
          третя особа           Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" 
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 18.11.2016 №0004111304, від 14.03.2017  №0002671304, від 14.03.2017 №0002661304.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних рішень податкового органу з підстав не отримування позивачем доходу як додаткового блага.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2017, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 17.08.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019  скасовано в частині відмови у визнанні протиправними та скасуванні податкових повідомлень-рішень від 18.11.2016 № 0004111304 та від 14.03.2017 № 0002671304. Адміністративну справу №820/4106/17 в частині вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.11.2016 № 0004111304 та від 14.03.2017 № 0002671304 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 залишено без змін.
Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ПАТ «Дельта банк».
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 14.03.2017 року №0002671304; податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 18.11.2016 року №0004111304 в частині основного платежу на суму 27779,18 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 6944,80 грн.
В задоволенні позовних вимог про скасування податкового-повідомлення рішення від 18.11.2016 року №0004111304 в частині основного платежу на суму 92102,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 23025,50 грн. відмовлено.
Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 362,60 грн. (триста шістдесят дві гривні 60 копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі позивач просить суд проводити розгляд справи за його відсутності та за відсутності його уповноваженого представника. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відповідно до якого відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області. 
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2021 клопотання Головного управління    Державної податкової служби у Харківській області про заміну відповідача у справі задоволено.
Замінено відповідача по справі № 820/4106/17 - Головне управління Державної податкової служби у Харківській області (код ЄДРПОУ 43143704) на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Харківській області як територіальний орган утворений на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 43983495).
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як свідчать матеріали справи, 14.05.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (Іпотекодержатель) та позивачем (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір №2008/0508/45-031-2-1 (на купівлю житлової нерухомості), яким забезпечувалося належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №2008/0508/45-031 від 14.05.2008, у тому числі, щодо повернення кредиту у сумі 58 600 доларів США, яка на дату укладання договорів дорівнювала 295 930,00 грн (офіційний курс НБУ за 1 долар США = 5,05 гривень).
05.06.2012 Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» повідомило позивача про відступлення прав вимоги за кредитним договором, договором іпотеки публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (далі - Банк) з 25.05.2012.
Між Банком та позивачем 02.02.2015 укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору від 14.05.2008 № 2008/0508/45-031, відповідно до умов якого сторони домовились змінити валюту виконання зобов`язання за договором з відповідним переведенням заборгованості з повернення кредиту з доларів США на гривні, а також домовились здійснити прощення (анулювання) боргу на суму 9 350,00 доларів США, з якої заборгованість за основним кредитним боргом склала 9 350,00 доларів США, гривневий еквівалент якої становив 151 075,59 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом склала 0,00 доларів США.
17.02.2015 між Банком та позивачем укладено Додатковий договір № 2 до вказаного кредитного договору, відповідно до умов якого сторони домовились здійснити прощення (анулювання) за основним кредитним боргом на суму 457 465,16 грн.
Згідно з наявним в матеріалах справи звітом 1-ДФ, поданого Банком до контролюючому органу, позивачу виплачено суму доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 608 540,94 грн, код та назва ознаки доходу: "126"- додаткове благо.
Матеріалами справи підтверджено, що фахівцями контролюючого органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства України за період з 01.01.2015 по 31.03.2015, результати якої оформлені актом № 3859/20-30-13-04/ НОМЕР_1 від 07.10.2016.
У висновках акту перевірки зафіксовано наступні порушення  вимог податкового законодавства:
- пп. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп.168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, у результаті чого у 2015 році було занижено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 119881,18 грн.
Зі змісту акту перевірки встановлено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ГУ ДФС України про суми виплачених доходів, ОСОБА_1 у І кварталі 2015 року отримав дохід у розмірі 608540,94 грн. від ПАТ «Дельта банк» за ознакою « 126» (дохід, отриманий платником податку як додаткове благо) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства.
На підставі вказаних вище висновків акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення:
- № 0004111304 від 18.11.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 149851,48 грн., з яких 119881,18 грн. - за податковими зобов`язаннями, 29970,30 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;
- № 0002671304 від 14.03.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за результатами розгляду скарги ГУ ДФС у Харківській області за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 1522,47 грн., з яких 1217,97 грн. - за податковими зобов`язаннями, 304,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;
- № 0002661304 від 14.03.2017, яким позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.
Надаючи правову оцінку правомірності прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 18.11.2016 № 0004111304 та від 14.03.2017 № 0002671304, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 605 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовані положеннями Податкового кодексу України, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Судовим розглядом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугував висновок контролюючого органу про порушення податкового законодавства, зроблений на підставі відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ГУ ДФС України, про те, що позивач у 2015 році отримав дохід (додаткове благо) у вигляді суми боргу платника податків, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства.
Так, відповідно до пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, доходи - це загальна сума доходу платника податків від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальні або нематеріальній формах як на території України. її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, та за її межами.
Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно- правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Згідно з пп. 164.1.2. п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) доходу платника податків включається, зокрема дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, а у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Згідно з Довідником ознак доходів, наведених у додатку до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1 - ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, під ознакою доходу « 126» відображається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 ПКУ).
Тобто, під додатковим благом слід розуміти тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.
Законом України від 09.04.2015 № 321-УІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань", який набрав чинності 07.05.2015, внесені зміни до Податкового Кодексу України в частині звільнення від оподаткування операцій з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті та зобов`язанням за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.
Підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового Кодексу України доповнено пунктом 8, згідно з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 01 січня 2014 року.
Тобто, у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм пп. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та оподатковується податком на доходи фізичних осіб.
Суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, не є додатковим благом та не підлягають оподаткуванню.
Судовим розглядом встановлено, що контролюючим органом проведено аналіз відомостей про суми нарахованого (виплаченого) доходу та сум утриманого податку згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 у 1 кварталі 2015 року отримав дохід з ознакою « 126» - додаткове благо у загальному розмірі 608 540,94 гривень. Водночас декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік до контролюючого органу не подано, податки від отриманого доходу не задекларовані та не сплачені.
06.06.2016 відповідачем з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків вимог Податкового кодексу України в частині повноти нарахування та сплати податків та зборів під час отримання доходу у вигляді «додаткового блага» на адресу ПАТ «Дельта Банк» направлено запит № 7319/10/20-33-13-01-13 щодо надання інформації та документів про суми нарахованого/сплаченого доходу на користь платника податків та сум утриманого з них податку ОСОБА_1 .
У відповідь на запит контролюючого органу ПАТ «Дельта Банк» листом від 11.06.2016 №5257 (вх. від 21.06.2016 № 27784/10) підтвердив отримання позивачем у 1 кварталі 2015 році доходу в загальному розмірі 608540,94 грн. В підтвердження отриманого ОСОБА_1 доходу з ознакою « 126» банком надано додаткові договори від 02.02.2015 № 1 та від 17.02.2020 № 2.
Тобто, вказаними доказами банківська установа підтвердила інформацію, надану в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою 1 - ДФ, про анулювання (прощення) ОСОБА_1 основної суми боргу в розмірі 608540,94 грн.
Крім того, відповідно до п. 1 додаткового договору від 02.02.2015 № 1 до кредитного договору від 14.05.2008 № МБ-2008/0508//45-031 сторони домовились здійснити прощення (анульовання) боргу у відповідності до ст. 605 Цивільного кодексу України в розмірі 9350,00 доларів США, гривневий еквівалент якої за офіціальним курсом НБУ станом на дату укладання цього Додаткового договору становить 151075,59 грн., в тому числі: заборгованість за основним кредитом 9 350,00 доларів США, гривневий еквівалент якої за офіціальним курсом НБУ станом на дату укладання цього Додаткового договору становить 151075,59 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 0,00 доларів США, заборгованість за комісіями - 0,00 доларів США.
Отже, за умовами Додаткового договору № 1 ОСОБА_1 прощено основну суму боргу в загальному розмірі 151075,59 грн.
Зі змісту Додаткового договору № 1 встановлено, що підписанням цього Додаткового договору Позичальник повідомляється про те, що згідно з пп. "д" п.п 164.2.17 Податкового кодексу України Позичальник зобов`язаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану Кредитором суму боргу.  
З урахуванням вказаного вище, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що прощена (анульована) ОСОБА_1 сума боргу є курсовою різницею, розрахованою відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оскільки відповідно до вказаної норми не вважається додатковим благом платника податку саме різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року.
Водночас, зміст Додаткового договору № 1 не містить суму курсової різниці, розраховану за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, внаслідок чого сума в розмірі 151 075,59 грн. не може вважатись  курсовою різницею.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються належними в матеріалах справи доказами, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем виконано покладений на нього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доведення правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень 18.11.2016 №0004111304 та від 14.03.2017 №0002671304, відтак відсутні підстави для їх скасування.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції під час прийняття рішення про часткове задоволення позовних вимог неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, відтак рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, в іншій частині - залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 по справі №820/4106/17 скасувати в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 14.03.2017 року №0002671304 та від 18.11.2016 року №0004111304 в частині основного платежу на суму 27779,18 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 6944,80 грн.
Прийняти у цій частині постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 по справі № 820/4106/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  20.04.2021 року