ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року	Львів	Справа № 500/168/20 пров. № А/857/1635/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,
з участю секретаря судового засідання –     Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року  у справі № 500/168/20 за адміністративним позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області до приватного акціонерного товариства "Потуторський деревообробний завод" про застосування заходу реагування у сфері державного нагляду,-

суддя в 1-й інстанції – Подлісна І. М.,
час ухвалення рішення – 06.08.2020 року, 
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 07.08.2020 року,
                                                  
                                                         в с т а н о в и в:

Позивач- Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області звернулося в суд з позовом до відповідача - приватного акціонерного товариства "Потуторський деревообробний завод", в якому просило застосувати захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації будівель та споруд ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" за адресою: 47533, Тернопільська область, Бережанський район, с.Саранчуки, шляхом повного знеструмлення.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що представником позивача проведено перевірку ПРАТ  "Потуторський деревообробний завод" і направлення на проведення перевірки та наказ про її проведення були адресовані саме ПРАТ, а не ТОВ "Потуторський деревообробний завод". Зазначає, що перед проведенням планової перевірки посадову особу органу державного нагляду зустрів ОСОБА_1 , який представився керівником ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" та якому за результатами перевірки були вручені акт та припис, які останній підписав без зауважень. Апелянт не погоджується з твердженнями суду про те, що на момент розгляду справи відповідач усунув порушення, які вказані в позовній заяві, оскільки останній не надав стороні позивача доказів усунення порушень, які залишилися неусунутими на момент розгляду справи по суті. З урахуванням наведеного просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задоволити. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Зазначає, що на момент розгляду справи ним усунуто усі порушення, які вказані в позовній заяві позивача у відповідності до наданих підтверджуючих матеріалів. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.  
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, відповідач подав клопотання про перенесення розгляду справи, однак колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки таке не мотивоване та не надано будь-яких доказів на підтвердження причин неявки в судове засідання; крім того. явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась. Тому з врахуванням наведеного вище колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4  ст.229 КАС України  без фіксування судового засідання технічними засобами. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що з 15 по 28 жовтня 2019 року головним інспектором Бережанського районного відділу Управління Панасом І. П. в присутності   ОСОБА_1 проведено планову перевірку додержання та виконання вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки території, будівель та приміщень ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" за адресою: 47533, Тернопільська область, Бережанський район, с. Саранчуки та встановлено ряд порушень, про що було складено Акт за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 28 жовтня 2019 року № 150, з яким ознайомлено директора ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" Костюка В. В., а також цей акт вручено вказаній особі, що підтверджується його особистими підписами.
Під час проведеної перевірки території, будівель та приміщень ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" за вищенаведеною адресою, виявлено порушення вимог нормативних актів у сфері пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, зокрема: на об`єкті наказом (інструкціями) не встановлено протипожежний режим; для кожного приміщення будівель об`єкта не розроблено та не затверджено керівником (уповноваженою особою) інструкції про заходи пожежної безпеки; для працівників охорони (сторожа, вартових) не розроблено інструкцію, в якій повинно бути визначено їхні обов`язки щодо контролю за додержанням протипожежного режиму, огляду території і приміщень, порядок дій у разі виявлення пожежі; адміністративна частина будівлі не відділена від виробничої (виробничого цеху) протипожежною стіною першого типу із заповненням прорізів (дверний отвір) не нижче першого типу з мінімальним класом вогнестійкості ЕІ 60; в приміщенні паркетного цеху не влаштовано систему внутрішнього протипожежного водопроводу з розрахунком зрошення кожної точки приміщення двома струменями води по 5 л/с; наявна пожежна водойма на території об`єкта не заповнена водою. Не забезпечено доступ до даної водойми шляхом влаштування під`їзду з твердим покриттям. Біля місць розташування водойми не встановлено покажчик відповідного взірця (об`ємний зі світильником або плоский із застосуванням світловідбивних покриттів) з нанесеними на нього літерним індексом ПВ, цифровими значеннями запасу води в кубічних метрах та кількості пожежних автомобілів, які можуть одночасно встановлюватися на майданчику біля водойми; територія об`єкта, а також будинки, споруди, приміщення не забезпечено знаками безпеки, відповідно до ДСТУ ISO 6309:2007 "Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір"; дерев`яні елементи, горищних покриттів (крокви, лати) будівлі котельні, адміністративної будівлі та будівлі колишнього лісопильного цеху не оброблено засобами вогнезахисту, що забезпечують І групу вогнезахисної ефективності; для будівель і приміщень виробничого та складського призначення не визначено категорію щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки, а також класи вибухонебезпечних та пожежонебезпечних зон, у тому числі для зовнішніх виробничих і складських дільниць, які мають бути позначені на вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон у середині приміщень та зовні; з`єднання, окінцювання, відгалуження жил кабелів та проводів електромережі в паркетному цеху, котельні та будівлі колишнього лісопильному цеху не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; в будівлі колишнього лісопильного цеху експлуатується ділянка тимчасової електромережі, яка в процесі експлуатації втратила свої захисні властивості, ізоляцію; усі складські, виробничі та адміністративні приміщення підприємства не обладнано системами протипожежного захисту, а саме: системою пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей; вогнегасники не встановлені у легкодоступних та видних місцях, а також у пожежонебезпечних місцях, де найбільша вірогідна поява осередків пожежі; не здійснено технічне обслуговування та перезарядку наявних вогнегасників; адміністративні, виробничі та складські приміщення підприємства не в повній мірі забезпечені вогнегасниками, а саме: 10 вогнегасників порошкових з масою вогнегасної речовини 5 кілограм; для розміщення первинних засобів пожежогасіння на території підприємства не встановлені пожежні щити (стенди) з розрахунку один пожежний щит на 5000 м2 захищуваної площі. Пожежні щити повинні бути укомплектовані протипожежним інвентарем: вогнегасниками - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежним покривалом - 1 шт., багром або ломом та гаком - 2 шт., лопатами - 2 шт., сокирами - 2 шт.; особа відповідальна за стан пожежної безпеки об`єкта, не пройшла навчання з питань пожежної безпеки; територія підприємства не очищена від горючого сміття та відходів виробництва; на території об`єкта наявне звалище горючих відходів; стаціонарні зовнішні пожежні сходи на будівлі котельні не пофарбовані та знаходяться в несправному стані; для виробничих та складських будівель не встановлено пристрої захисту від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів; не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж від короткого замикання;  у приміщеннях будівлі паркетного цеху лампи розжарювання не обладнано захисним суцільним склом (ковпаками); у виробничих приміщеннях підприємства експлуатуються світильники освітлення без ступеня захисту оболонки 1Р 54; не подано документи до Державного департаменту страхового фонду документації для реєстрації підприємства в Державному реєстрі потенційно-небезпечних об`єктів; на підприємстві не розроблено план реагування на надзвичайні ситуації; не розроблено інструкцію щодо дій персоналу у разі загрози виникнення або виникненні надзвичайних ситуацій; не проведено спеціальне об`єктове навчання та тренування з питань цивільного захисту; не розроблено графік проведення спеціальних об`єктових навчань та тренувань з питань цивільного захисту, який повинен бути узгоджений з місцевими органами виконавчої влади, територіальними (місцевими) органами ДСНС; на підприємстві не обладнано інформаційно - довідковий куток з питань цивільного захисту; особа, що залучається до проведення інструктажів, навчань та перевірки знань з питань цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки не пройшла спеціальну підготовку у навчально - методичному центрі цивільного захисту та безпеки життєдіяльності.
Ці недоліки відображені у Приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 28 жовтня 2019 року № 94, який отримано директором ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" Костюком В. В., що підтверджується його особистим підписом.
У зв`язку з виявленням порушень вимог нормативних актів у сфері пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся в суд з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи відповідачем усунуто практично усі порушення вимог пожежної безпеки, які зазначені позивачем у акті перевірки. При цьому, суд зазначив, що посвідчення та повідомлення на проведення заходу державного нагляду було видано на ім`я ПРАТ "Потуторський деревообробний завод”, а захід проведено щодо ТОВ "Потуторський деревообробний завод”, яке є іншою юридичною особою і у позивача були відсутні повноваження на проведення планових заходів щодо ТОВ "Потуторський деревообробний завод”, однак ці заходи були проведені без належних на це підстав, а ПРАТ "Потуторський деревообробний завод”, щодо якого було заплановано перевірку, взагалі не первірялось. 
Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Стаття 3 Конституції України  передбачає, що людина, її життя, здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно з вимогами  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року № 20/2013 «Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій», Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України, одним з основних завдань якого є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, що забезпечується безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Ч.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачає, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Відповідно до ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Згідно з ч.1 ст.67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Відповідно до ч.1, 2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення
Відповідно до ст.70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Згідно з частиною 2 цієї статті повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Згідно з ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (п. 33 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України).
Згідно з п. 26 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник - це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Аналізуючи наведені вищі норми колегія суддів вважає, що настання реальної загрози життю та здоров`ю людей необхідно пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.
Як встановлено судом вище, під час проведеної перевірки території, будівель та приміщень ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" за вищенаведеною адресою, виявлено порушення вимог нормативних актів у сфері пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, зокрема: на об`єкті наказом (інструкціями) не встановлено протипожежний режим; для кожного приміщення будівель об`єкта не розроблено та не затверджено керівником (уповноваженою особою) інструкції про заходи пожежної безпеки; для працівників охорони (сторожа, вартових) не розроблено інструкцію, в якій повинно бути визначено їхні обов`язки щодо контролю за додержанням протипожежного режиму, огляду території і приміщень, порядок дій у разі виявлення пожежі; адміністративна частина будівлі не відділена від виробничої (виробничого цеху) протипожежною стіною першого типу із заповненням прорізів (дверний отвір) не нижче першого типу з мінімальним класом вогнестійкості ЕІ 60; в приміщенні паркетного цеху не влаштовано систему внутрішнього протипожежного водопроводу з розрахунком зрошення кожної точки приміщення двома струменями води по 5 л/с; наявна пожежна водойма на території об`єкта не заповнена водою. Не забезпечено доступ до даної водойми шляхом влаштування під`їзду з твердим покриттям. Біля місць розташування водойми не встановлено покажчик відповідного взірця (об`ємний зі світильником або плоский із застосуванням світловідбивних покриттів) з нанесеними на нього літерним індексом ПВ, цифровими значеннями запасу води в кубічних метрах та кількості пожежних автомобілів, які можуть одночасно встановлюватися на майданчику біля водойми; територія об`єкта, а також будинки, споруди, приміщення не забезпечено знаками безпеки, відповідно до ДСТУ ISO 6309:2007 "Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір"; дерев`яні елементи, горищних покриттів (крокви, лати) будівлі котельні, адміністративної будівлі та будівлі колишнього лісопильного цеху не оброблено засобами вогнезахисту, що забезпечують І групу вогнезахисної ефективності; для будівель і приміщень виробничого та складського призначення не визначено категорію щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки, а також класи вибухонебезпечних та пожежонебезпечних зон, у тому числі для зовнішніх виробничих і складських дільниць, які мають бути позначені на вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон у середині приміщень та зовні; з`єднання, окінцювання, відгалуження жил кабелів та проводів електромережі в паркетному цеху, котельні та будівлі колишнього лісопильному цеху не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; в будівлі колишнього лісопильного цеху експлуатується ділянка тимчасової електромережі, яка в процесі експлуатації втратила свої захисні властивості, ізоляцію; усі складські, виробничі та адміністративні приміщення підприємства не обладнано системами протипожежного захисту, а саме: системою пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей; вогнегасники не встановлені у легкодоступних та видних місцях, а також у пожежонебезпечних місцях, де найбільша вірогідна поява осередків пожежі; не здійснено технічне обслуговування та перезарядку наявних вогнегасників; адміністративні, виробничі та складські приміщення підприємства не в повній мірі забезпечені вогнегасниками, а саме: 10 вогнегасників порошкових з масою вогнегасної речовини 5 кілограм; для розміщення первинних засобів пожежогасіння на території підприємства не встановлені пожежні щити (стенди) з розрахунку один пожежний щит на 5000 м2 захищуваної площі. Пожежні щити повинні бути укомплектовані протипожежним інвентарем: вогнегасниками - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежним покривалом - 1 шт., багром або ломом та гаком - 2 шт., лопатами - 2 шт., сокирами - 2 шт.; особа відповідальна за стан пожежної безпеки об`єкта, не пройшла навчання з питань пожежної безпеки; територія підприємства не очищена від горючого сміття та відходів виробництва; на території об`єкта наявне звалище горючих відходів; стаціонарні зовнішні пожежні сходи на будівлі котельні не пофарбовані та знаходяться в несправному стані; для виробничих та складських будівель не встановлено пристрої захисту від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів; не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж від короткого замикання;  у приміщеннях будівлі паркетного цеху лампи розжарювання не обладнано захисним суцільним склом (ковпаками); у виробничих приміщеннях підприємства експлуатуються світильники освітлення без ступеня захисту оболонки 1Р 54; не подано документи до Державного департаменту страхового фонду документації для реєстрації підприємства в Державному реєстрі потенційно-небезпечних об`єктів; на підприємстві не розроблено план реагування на надзвичайні ситуації; не розроблено інструкцію щодо дій персоналу у разі загрози виникнення або виникненні надзвичайних ситуацій; не проведено спеціальне об`єктове навчання та тренування з питань цивільного захисту; не розроблено графік проведення спеціальних об`єктових навчань та тренувань з питань цивільного захисту, який повинен бути узгоджений з місцевими органами виконавчої влади, територіальними (місцевими) органами ДСНС; на підприємстві не обладнано інформаційно - довідковий куток з питань цивільного захисту; особа, що залучається до проведення інструктажів, навчань та перевірки знань з питань цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки не пройшла спеціальну підготовку у навчально - методичному центрі цивільного захисту та безпеки життєдіяльності.
Матеріалами справи стверджується. що вищезазначені недоліки знайшли своє відображення у Приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 28 жовтня 2019 року № 94, який отримано директором ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" Костюком В. В., що підтверджується його особистим підписом.
Також судом встановлено, що 19 червня 2020 року позивачем була проведена додаткова перевірка ПрАТ "Потуторський деревообробний завод”. За результатами перевірки встановлено, що відповідачем у цій справі усунуто 20 порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки з 31 виявленого порушення.
При цьому, суд першої інстанції вважав, що на час розгляду справи відповідачем усунуто всі порушення, зазначені позивачем в акті перевірки та приписі, зокрема усунуто порушення, що стосується пунктів 4, 5, 6, 8, 11, 12, 15, 21, 25, 31.
Разом з тим, колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими, а доводи відповідача про усунення всіх зафіксованих порушень на момент розгляду справи в суді не доведеними, оскільки з долучених доказів неможливо встановити повне виконання вимог пожежної безпеки. Із долучених відповідачем доказів вбачається, що такі вказують на намір відповідача усунути вказані порушення вимог пожежної безпеки, однак не вказують на повне їх виконання.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що застосування заходу реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту повного усунення виявлених порушень.
Крім того, як встановлено колегією суддів, відповідач, у зв`язку з усуненням порушень, які залишились ще не усуненими, не звертався із заявою до позивача про проведення позапланової перевірки для встановлення факту усунення порушень виявлених під час проведення позапланової перевірки зазначених в акті перевірки, разом з тим, саме такий акт позапланової перевірки про усунення виявлених порушень є належним доказом на підтвердження виявлених порушень.
Таким чином, оскільки на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції належних доказів у спірних правовідносинах, зокрема, акта позивача, що свідчили б про повне усунення відповідачем порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не було надано, а ті порушення, які залишались, продовжують створювати загрозу життю та здоров`ю людей, колегія суддів вважає, що наявність наведених порушень вимог протипожежної безпеки становлять реальну небезпеку та загрозу життю та здоров`ю людей.
Що стосується конкретних обставин справи, то заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у виді зупинення та заборони експлуатації будівель/споруд необхідно застосувати судом з метою попередження негативних наслідків, які можуть настати за наявних умов існування реальної загрози життю та здоров`ю людей.
Таким чином, можливі обмеження відповідача у здійсненні ним основної діяльності за наслідками застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), не можуть бути співрозмірними із гарантованими державою правами людини на життя і здоров`я, особисту безпеку, які є найвищою соціальною цінністю, а їх забезпечення - головним обов`язком держави. Застосування заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які об`єктивно створюють загрозу життю та здоров`ю людей, та можуть бути усунуті.
Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що існують очевидні підстави для задоволення позову шляхом застосування заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель та споруд ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" за адресою: 47533, Тернопільська область, Бережанський район, с.Саранчуки, шляхом повного знеструмлення.
Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини уваги, не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для застосування заходу реагування відносно відповідача, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає підставними та обгрунтованими, такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Щодо висновку суду першої інстанції про те, що перевірка позивачем проведена на ТОВ "Потуторський деревообробний завод", а не на ПРАТ "Потуторський деревообробний завод", то колегія суддів погодитись з таким не вбачає підстав, оскільки матеріалами стверджується про те, що повідомлення про проведення планового заходу зі здійснення державного нагляду скероване на адресу 47533, Тернопільська область, Бережанський район, с.Саранчуки, ПРАТ "Потуторський деревообробний завод", посвідчення на проведення заходу державного нагляду ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" за адресою 47533, Тернопільська область, Бережанський район, с.Саранчуки, акт перевірки ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" за адресою 47533, Тернопільська область, Бережанський район, с.Саранчуки, плановий захід проведено з участю директора ОСОБА_1 , який підписав цей акт і жодних зауважень з цього приводу не висловлював, а доказів на спростування цих обставин матеріали справи не містять.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст. 229, 242, 243, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

                                                      п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року  у справі № 500/168/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області задовольнити.
Застосувати захід реагування у сфері державного нагляду  (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації будівель та споруд ПРАТ "Потуторський деревообробний завод" за адресою: 47533, Тернопільська область, Бережанський район, с.Саранчуки, шляхом повного знеструмлення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 15 квітня 2021 року.