ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2021 року                                                                                      Справа № 918/1140/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Грязнов В.В. ,  суддя Розізнана І.В. 

секретар судового засідання Гладка Л.А.  
за участю представників сторін:
позивача:  Бєлая О.С.
відповідача 1: не з`явився
відповідача 2: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" на рішення господарського суду Рівненської області від 03.02.2021 р. у справі №918/1140/20, ухвалене суддею Андрійчук О.В., повний текст рішення складено 03.02.2021 р.  
за позовом Приватного підприємства "Бізон - Тех 2006"
до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" 
до відповідача-2  ОСОБА_1 
про стягнення в сумі 1 157 397,66 грн, 

          У грудні 2020 року Приватне підприємство "Бізон - Тех 2006" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" (відповідач-1) та ОСОБА_1 (відповідач-2) про солідарне стягнення 918 330,62 грн основного боргу, 183 666,12 грн штрафу та 55 400,92 грн процентів за неналежне виконання договору поставки № ТР - 108 від 15.05.2020 та договору поруки від 15.05.2020.
          Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03 лютого 2021 року у справі №918/1140/20 (з урахуванням ухвали про виправлення описки) позов Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" та ОСОБА_1 про стягнення в сумі 1 157 397,66 грн задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся"  та ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006" 918 330,62 грн основного боргу, 183 666,12 грн 20% штрафу та 55 400,92 грн 48% річних. 
          Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відстрочити сплату судового збору за подання даної апеляційної скарги до ухвалення рішення в справі, скасувати рішення Господарського суду Рівненської області  від 03.02.2021 р. та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2021 р. відмолено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.02.2021 р. у справі №918/1140/20 - залишено без руху. Зобов`язано апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 26 041,44 грн.
19.03.2021 р. на адресу апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 р., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" на рішення господарського суду Рівненської області від 03.02.2021 р. у справі №918/1140/20 та призначено справу до розгляду.
05.04.2021 р. на адресу апеляційного господарського суду від Приватного підприємства "Бізон - Тех 2006" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення по справі №918/1140/20 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" без задоволення. 
07.04.2021 р. на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Приватного підприємства "Бізон - Тех 2006" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Разом з тим, представник повідомив, що зареєстрований з використанням електронного цифрового підпису та просить суд використати систему відеоконференцзв`язку "EasyCon".
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 р. клопотання Приватного підприємства "Бізон - Тех 2006" (в особі представника Бєлої О.С.) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №918/1140/20 - задоволено.
24.05.2021 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" надійшла заява про розгляд справи №918/1140/20 призначеної на 24.05.2021 р.  без участі представника. Також в заяві представник зазначив, що подану апеляційну скаргу підтримує повністю та просить задовольнити з підстав зазначених в ній. 
У судовому засіданні 24.05.2021 р. представниця позивача заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судове засідання не з`явилися представники відповідачів та не реалізували процесуальне право на участь у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомленні належним чином. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд 

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.02.2021 р. у справі №918/1140/20 позов задоволено. Задовольняючи позов, суд вказав, що за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача та про наявність підстав для задоволення позову.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо неї інших учасників справи. 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" наголошує на тому, що встановивши поставку позивачем товару ТзОВ «Доля Полісся», судом не було досліджено видаткові накладні в оригіналі, а лише їх копії, які містяться в матеріалах справи.
При цьому, представником ТзОВ «Доля Полісся», під час розгляду справи, було заявлено клопотання про огляд в судовому засіданні оригіналів письмових доказів, які перебувають у позивача. В свою чергу, зазначене клопотання не було задоволено судом і без дослідження оригіналів письмових доказів, було ухвалено рішення в справі. Отже, рішення суду ґрунтується на доказах, що не були досліджені. Таким чином, вважаю, що рішення суду не ґрунтується на доказах.

Мотивуючи заперечення щодо доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу звертає увагу на те, що усі докази, у тому числі видаткові накладні, були подані позивачем з дотриманням вимог ГПК, зокрема статті 91, відповідно до якої письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчений копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. 
Враховуючи, що відповідачем не подано відзиву в якому він мав право викласти всі свої заперечення проти позову, також не заперечувались в суді першої інстанції та не заперечується в апеляційній скарзі, зокрема, такі факти, як: 1) укладання між позивачем і відповідачем договору поставки і специфікацій до нього: 2) здійснення позивачем відповідачу поставки товару в обсягах, зазначених у складених видаткових накладних: 3) наявності заборгованості за поставлений товар у заявленій позивачем сумі. Крім того, скаржник не заперечує наявність у нього оригіналів тих документів, копії яких додані до позову, та про наявність яких у позивача зазначено у пункті 9 позовної заяви, як і не ставить під сумнів відповідність поданих позивачем копій оригіналу. Відтак, позивач вважає, що рішення обґрунтовано належними доказами, а тому підстави для його скасування відсутні.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.
15.05.2020 між відповідачем-1 (покупець) та позивачем (постачальник) укладено договір поставки № ТР - 108 (договір), за п. 1.1. якого в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором і специфікаціями до нього, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця: насіння для сівби, пестициди, мінеральні добрива (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.
Погоджені сторонами асортимент, кількість і ціна товару вказуються у специфікаціях до договору, що є невід`ємними його частинами (п. 2.1. договору).
Відповідно до п. 2.2., 2.3., 2.5. договору сторонами може бути укладено як одну, так і більшу кількість специфікацій до договору. Кожна наступна специфікація після першої регулює окрему поставку товару в рамках цього договору й не скасовує та не змінює попередні специфікації ні повністю, ні частково, якщо тільки інше не вказано в ній. Сторони в специфікації можуть вказати про непоширення на неї певних умов договору або застосування їх до певної специфікації на умовах, вказаних у такій специфікації, тобто у випадку розходжень між умовами договору і умовами певної специфікації пріоритет мають умови такої специфікації. У специфікаціях і в накладних сторонами вказується базова ціна товару. Зокрема, повною ціною товару, яку покупець зобов`язаний сплатити постачальнику, є його базова ціна разом із сумою індексації ціни товару (порядок визначення якої наведено в розділі 5 договору). Якщо товар буде отриманий покупцем за видатковою накладною, то вважається, що покупець погодився на ціну товару у гривнях, що вказана в ній, проконтролював та погодив її в момент прийняття товару і в майбутньому не може її оспорювати. Кількість поставленого товару може коливатися в межах такого допуску +/- 5% від кількості, вказаної в специфікації (на вибір постачальника), а при поставці добрив залізничним транспортом максимальна їх недопоставлена вага не може бути більше за технічну норму завантаження одного вагону, контейнера або цистерни (призначених для їх перевезення) за однією специфікацією. При цьому покупець оплачує фактично поставлену йому кількість товару.
У розділі 4 договору сторони погодили умови поставки та приймання товару. Так, товар поставляється покупцю на таких умовах: FCA (склад постачальника) або DAP (склад покупця). У специфікації сторони вказують, на яких саме умовах поставляється товар за нею, і адресу місця поставки, під яким сторони розуміють місце, в якому постачальник зобов`язується передати товар покупцеві. Якщо в специфікації не визначені умови поставки, то товар поставляється на умовах FCA, адреса якого повідомляється покупцю на його запит. Строк поставки товару, протягом якого товар повинен бути переданий покупцю або перевізнику, вказується у специфікації. У ній також може бути вказана лише гранична дата поставки товару. Якщо їх не вказано, то товар поставляється покупцю за його письмовими заявками по мірі необхідності покупця в ньому, але не пізніше 30 календарних днів з моменту одержання постачальником заявки на поставку товару. Постачальник зобов`язується передати покупцю або перевізнику товар у строки, зумовлені сторонами, тільки за умови надходження на поточний рахунок постачальника у строки, визначені у специфікації, повністю суми попередньої оплати або авансових платежів, якщо такі умови оплати товару були передбачені у відповідній специфікації, разом із сумою індексації ціни товару. Під попередньою оплатою, авансом, авансовим платежем сторони розуміють платіж, що повинен бути здійснений покупцем і отриманий постачальником до моменту передачі покупцю товару. Постачальник має право поставити покупцю товар і до отримання від нього попередньої оплати або авансових платежів і такі дії постачальника не є порушенням ним зобов`язань за цим договором. Підписання покупцем накладної або іншого документу про передачу йому товару засвідчує факт передачі йому разом із товаром усієї необхідної документації, що його стосується, у тому числі документів про якість товару, рекомендацій виробника щодо його використання, транспортування та зберігання. Датою поставки товару є дата, що вказана у накладній. Перевірку кількості та якості товару покупець здійснює під час його отримання від постачальника або перевізника. Покупець до підписання накладної або іншого документу на отримання товару зобов`язується перевірити його кількість, цілісність його упаковки, пломб на ньому, наявність і відповідність маркування, а також відсутність пошкоджень або ознак псування товару, а в разі їх виявлення зобов`язується негайно письмово заявити про це постачальнику. Усі претензії з вказаних підстав повинні бути заявлені покупцем до підписання накладної або іншого документу на отримання товару. Невідповідність фактичної кількості товару його кількості, вказаної у супровідних документах, а також наявність вищезазначених недоліків товару оформлюється двостороннім актом, який підписується сторонами. Після підписання покупцем накладної або іншого документу на отримання товару приймання товару вважається таким, що відбулося, і претензії (вимоги) покупця з кількості та якості товару не підлягають задоволенню, окрім претензії щодо прихованих недоліків товару, під якими сторони розуміють такі, що неможливо було виявити під час приймання товару.
Розділом 5 договору, зокрема у п. 5.1., 5.2., 5.3. передбачено, що покупець зобов`язується оплатити постачальнику товару у строк, що вказаний у специфікації. Якщо у специфікації не вказано строк (термін) оплати товару, то такий товар оплачується покупцем за 10 днів до граничної дати його поставки (передачі покупцю або перевізнику). Оплата товару здійснюється покупцем у гривнях через банки у безготівковій формі шляхом переказу платіжним дорученням коштів на поточний рахунок постачальника. Підставою для платежу є цей договір. Якщо постачальник надасть покупцю рахунки на оплату товару, то останні є лише інформаційною довідкою, що не змінюють і не доповнюють умови договору і не породжують будь-яких прав, обов`язків і наслідки для сторін. Покупець за свій рахунок несе всі втрати, пов`язані з виконанням своїх грошових зобов`язань за договором. Товар вважається (частково, повністю) оплаченим покупцем, а кошти перерахованими ним, в момент надходження на поточний рахунок постачальника.
Відповідальність сторін за несвоєчасні розрахунки за поставку товару передбачена розділом 7 договору. Так, за підп. 7.1.3., 7.2.3. п. 7.1. договору встановлено, що за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором понад 40 календарних днів відповідач-1 сплачує позивачу штраф у розмірі 20% від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 40 календарних днів. У разі прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань за цим договором він замість 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, зобов`язується сплатити позивачу 48% річних від простроченої суми за весь час її прострочення.
Умовами договору (розділ 8) передбачено забезпечення виконання покупцем грошового зобов`язання з оплати кредитного товару. Сторони домовились, що грошове зобов`язання покупця з оплати товару, що буде постачатися йому на умовах відстрочення (розстрочення) його оплати (далі - кредитний товар), а також його обов`язок зі сплати постачальнику суми індексації ціни товару, процентів, штрафних санкцій, втрат від інфляції і відшкодування збитків, повинно бути повністю забезпечено одним із таких способів: банківською гарантією, виданою AT "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "Креді Агріголь Банк" або іншим банком, попередньо погодженим постачальником; заставою рухомого майна або іпотекою, при цьому предмет застави попередньо погоджується постачальником, договором поруки, при цьому кандидатура поручителя попередньо погоджується постачальникам, а документ, який підтверджує виникнення вказаного забезпечувального зобов`язання, повинен бути наданий постачальнику не менше ніж за десять днів до граничної дати поставки кредитного товару. У разі ненадання покупцем постачальнику такого документу постачальник має право в односторонньому порядку відмовитися від своїх обов`язків з поставки покупцю кредитного товару (зобов`язання з оплати якого не було забезпечено у вказаному порядку), не несучи за це будь-якої відповідальності. Якщо кредитний товар був поставлений покупцю, а покупцем не було виконано п. 8.1. договору, то постачальник має право вимагати, а покупець протягом 7 (семи) днів з моменту отримання такої вимоги зобов`язується надати постачальнику: банківську гарантію, видану AT "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "Креді Агріноль Банк", AT "ОТП Банк",  AT "Укрексімбанк", ПАТ "Альфа-Банк", якою буде повністю забезпечене виконання покупцем грошового зобов`язання покупця з оплати кредитного товару за цим договором, а також договором поруки.
Згідно з п. 9.1., 9.2. договору він є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до кінця року, в якому був укладений. Усі поставки товару з моменту укладення цього договору і до кінця року, у якому він був укладений, а також порядок їх оплати, регулюється цим договором. Усі підписані представниками сторін у період дії цього договору специфікації та накладні про передачу покупцю товару є невід`ємними частинами цього договору, навіть якщо в них немає посилання на реквізити цього договору. Умови поставки, оплати товару за ними та відповідальність покупця за прострочення оплати товару регулюється цим договором. Якщо в період дії цього договору між сторонами відбудеться поставка товару, але не буде підписана специфікація на нього, то накладна на такий товар, підписана представником покупця, прирівнюється до специфікації, якою погоджено асортимент, ціна та кількість товару, що постачається, а покупець зобов`язується оплатити такий товар (у т. ч. сплатити суму індексації ціни такого товару) на умовах, у строки та в порядку, визначеними цим договором. Застосовуючи умови договору для таких випадків (у т.ч. ті, що регулюють порядок індексації сум платежів за товар), сторони домовились в них замість слова специфікація застосовувати (читати) слово накладна. Якщо в наступних роках сторони не укладуть новий договір поставки товару, але фактично постачальником будуть здійснюватися поставки товару покупцю, то цей договір продовжуватиме діяти та регулювати умови таких поставок між сторонами і в наступних роках аж до дати укладання ними нового договору поставки товару. Договір є виконаним покупцем та постачальником, коли ними виконані всі свої обов`язки, передбачені договором (за виключенням тих, від яких вони правомірно відмовилися), у т. ч. сплачена сума індексації ціни товару. 
Договір підписаний та скріплений печатками сторін.
У специфікаціях до договору № 2 від 09.06.2020, № 4 від 09.06.2020, № 5 від 25.05.2020, № 8 від 10.06.2020, № 9 від 11.06.2020, № 10 від 15.06.2020, № 11 від 15.06.2020, № 12 від 16.06.2020, № 13 від 22.06.2020, № 16 від 30.06.2020, № 18 від 14.07.2020 сторони погодили найменування та асортимент товару - гербіциди, інсектициди, добрива, регулятори росту, одиницю виміру - л, кг, кількість та ціну товару за 1 одиницю виміру, базис і місце поставки товару - FCA, склад постачальника, що знаходиться за адресою: 47728, Тернопільська область, с. Острів, вул. Промислова, 12, вид транспорту - автомобільний та строки оплати товару. 
Згідно із укладеними специфікаціями до договору, позивач зобов`язався поставити відповідачу - 1 товар на загальну суму 1 280 549,69 грн.
На виконання умов цього договору та специфікацій до нього позивач поставив відповідачу-1 товар на загальну суму 1 101 615,17 грн, що підтверджується видатковими накладними № 23718 від 28.05.2020 на суму 160 367,04 грн, № 27730 від 17.06.2020 на суму 102 480,00 грн, № 27717 від 17.06.2020 на суму 6 190,73 грн,  № 27731 від 17.06.2020 на суму 19 423,74 грн, № 27722 від 17.06.2020 на суму 30 121,38 грн, № 288594 від 24.06.2020 на суму 243 823,20 грн, № 27724 від 17.06.2020 на суму 174 422,76 грн. № 30036 від 02.07.2020 на суму 33 120,00 грн, № 27727 від 17.06.2020 на суму 49 476,00 грн, № 32132 від 28.08.2020 на суму 248 447,52 грн, № 27728 від 17.06.2020 на суму 33 742,80 грн, що підписані та скріплені печатками обох сторін. 
У матеріалах справи відсутні докази складання актів у зв`язку з наявністю претензій відповідача-1 по кількості чи якості товару.
Позивач не поставив відповідачу-1 товар на суму 178 934,52 грн (1 280 549,69 грн - 1 101 615,17 грн) згідно з специфікацією № 8 від 10.06.2020, оскільки цей товар відповідач-1 не вибрав зі складу позивача. 
Отже, загальна сума, на яку було поставлено товар, становить 1 101 615,17 грн.
Строки розрахунку за товар вказані у п. 3 специфікацій, а саме: за специфікацією № 2 від 09.06.2020 - не пізніше 11.06.2020, за специфікаціями № 4 від 09.06.2020, № 5 від 25.05.2020,  № 8 від 10.06.2020, № 9 від 11.06.2020, № 10 від 15.06.2020, № 11 від 15.06.2020,  № 12 від 16.06.2020, № 13 від 22.06.2020, № 16 від 30.06.2020,  № 18 від 14.07.2020 - остаточний розрахунок не пізніше 15.10.2020. 
У встановлені договором та специфікаціями строки відповідач-1 повністю не виконав своїх грошових зобов`язань, сплативши за поставлений товар лише 150 560,31 грн, а саме: 27.05.2020 на суму 27 262,40 грн, 11.06.2020 на суму 41 346,73 грн, 15.06.2020 на суму 23 157,88 грн, 16.06.2020 на суму 11 712,96 грн,  23.06.2020 на суму 41 449,94 грн, 01.07.2020  на суму 5 630,40 грн.
Окрім того, основний борг відповідача-1 був зменшений на ціну повернутого відповідачем-1 позивачу товару на суму 32 724,24 грн, що підтверджується накладною на повернення товару від покупця № 3321 від 29.10.2020.
Отже, заборгованість відповідача - 1 перед позивачем з оплати товару (основний борг) за договором поставки становить 918 330,62 грн (1 101 615,17 грн - 150 560, 31 грн -32 724,24 грн).
За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення 183 666,12 грн 20% штрафу та 55 400,92 грн 48% річних.
15.05.2020 між позивачем (кредитор) та відповідачем-2 (поручитель) укладено договір поруки (договір поруки), за п. 2.1., 2.2. якого поручитель поручився за своєчасне і належне виконання відповідачем-1 (боржник) забезпечених зобов`язань і зобов`язався відповідати перед позивачем за порушення боржником забезпечених зобов`язань. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за основним договором. 
Відповідно до п.2.4. договору поруки зазначено, що підписуючи цей договір, поручитель підтверджує, що отримав копію основного договору, ознайомився в повному обсязі з його змістом та його додатками (специфікаціями), розуміє всі умови основного договору та цього договору, правові наслідки невиконання боржником основного договору, свої права та обов`язки, і погоджується з ними, володіє всією необхідною інформацією про боржника, у т.ч. про його правовий статус, фінансовий та майновий стан, розуміє та зобов`язується відповідати за боржника перед кредитором всім своїм майном та коштами, на яке згідно з чинним законодавством України може бути звернуто стягнення.
За п.3.1. договору поруки у разі порушення боржником забезпечених зобов`язань поручитель зобов`язується сплатити кредитору за будь-яких обставин усі суми, належні кредитору від боржника за основним договором, на тих самих умовах, що і боржник. Факт порушення боржником забезпечених зобов`язань є достатньою самостійною підставою для поручителя виконати їх на користь кредитора. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя або до боржника або здійснення їх попереднього повідомлення, надання будь-якої інформації або документів поручителю, не є обов`язковим і необхідним для виконання цього договору поручителем. Поручитель зобов`язується самостійно контролювати своєчасність і належність виконання боржником забезпечених зобов`язань. Поручитель має право сплатити кредитору суми, належні йому від боржника за основним договором, до порушення боржником забезпечених зобов`язань на тих самих умовах, що і боржник, якщо він розуміє, що боржник не виконає своєчасно і належним чином забезпечені зобов`язання. 
Поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому кредитор має право вимагати виконання забезпечених зобов`язань частково або у повному обсязі як від усіх поручителів разом, так і від будь - кого з них окремо, від поручителя разом із боржником, так і від будь - кого з них окремо (п. 3.4. договору поруки). 
Згідно з п. 4.6. договору поруки порука (дія договору поруки) припиняється з припиненням всіх обов`язків (зобов`язань) відповідача - 1 за договором поставки, а також, якщо позивач протягом 5 (п`яти) років від дня настання строку виконання обов`язку відповідачем-1 за договором поставки не пред`явить вимоги до відповідача-2.
Отже, відповідач-2 зобов`язаний виконати грошове зобов`язання відповідача-1 перед позивачем за договором поставки і нести відповідальність за його невиконання у тому ж обсязі, як і відповідач-1, а позивач вправі пред`явити такі вимоги до відповідача-2.          
Враховуючи вище викладене, Приватне підприємство "Бізон - Тех 2006" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" (відповідач-1) та ОСОБА_1 (відповідач-2) про солідарне стягнення 918 330,62 грн основного боргу, 183 666,12 грн штрафу та 55 400,92 грн процентів за неналежне виконання договору поставки № ТР - 108 від 15.05.2020 та договору поруки від 15.05.2020.
Рішенням Господарського суду Рівненської області  від 03.02.2021 р. у справі №918/1140/20 позов Приватного підприємства "Бізон - Тех 2006" задоволено у повному обсязі. 

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.
Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.
Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, у тому числі порукою.
Статтею 553 ЦК України унормовано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної  скарги.
Розглянувши наявні матеріали справи та положення чинного законодавства суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування або зміни рішення Господарського суду  Рівненської області, при цьому врахувавши наступне.
Між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із несвоєчасною оплатою товару за договором поставки, виконання зобов`язань за яким забезпечені порукою, та відповідальністю за порушення строків оплати за поставлений товар, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України.
Як встановлено колегією суддів із фактичних обставин справи, відповідач-1 вартості поставленого позивачем товару у повному обсязі не провів, відтак вимога про стягнення боргу в сумі 918 330,62 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Окрім того, за прострочення виконання грошових зобов`язань за поставлений товар позивачем нараховано та заявлено до стягнення 183 666,12 грн 20% штрафу та 55 400,92 грн 48% річних.
Право на нарахування штрафу та 48% річних визначене в підп.7.1.3 п. 7.1., та підп. 7.2.3. п. 7.2. договору відповідно.
За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З наведеної норми матеріального права, яка регулює відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання, вбачається право кредитора здійснити нарахування 48% річних.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України, які входять до складу основного зобов`язання, є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Колегія суддів перевіривши розрахунок 48% річних, погоджується із судом першої інстанції, що 48% річних становить 55 400,93 грн (при заявленому - 55 400,92 грн) (розрахунок додається), отже, 48% річних підлягають задоволенню у заявленому розмірі.
Стосовно нарахування штрафу, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.
За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу ч. 1 ст. 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 20% штрафу, колегія суддів установив, що його розмір становить 183 666,12 грн (при заявленому - 183 666,12 грн) (розрахунок додається), а відтак підлягає задоволенню у заявленому розмірі.
Оскільки, відповідач-1 своїх зобов`язань за договором поставки в частині своєчасної оплати за поставлений товар належним чином не виконав, позивачем правомірно нараховано 48% річних та штраф.
Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Таким чином , відповідач-2 відповідає перед позивачем як солідарний з відповідачем-1 боржник. 
Скаржник, в апеляційній скарзі, як на підставу скасування рішення Господарського суду Рівненської області посилається на ту обставину,  що судом не було досліджено видаткові накладні в оригіналі, а лише їх копії, які містяться в матеріалах справи. 
Однак, таке твердження критично оцінюється апеляційним судом, оскільки положеннями ст. 91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Відповідно до п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляються нижче реквізиту.
Як встановлено колегією  суддів, надані позивачем видаткові накладні, так само як і копії інших документів, додані до позовної заяви, відповідають вищенаведеним вимогам щодо засвідчення копій, а саме, на кожному документі міститься відмітка про відповідність оригіналу, наявна також дата засвідчення, проставлено відбиток печатки Адвокат Н.О. Підяш та підпис. 
Відповідно до частин 3, 4  статті 13 ГПК України  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і  на які вона посилається як на підставу своїх вимог  або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Оцінюючи наведені апелянтом доводи, апеляційний суд спирається на наступні позиції Верховного Суду.
Як зазначено у постанові від 18.03.2020 Великої Палати Верховного Суду у справі №129/1033/13-ц принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).
Як зазначено  у постанові від  Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 924/233/18 щодо стандартів доказування, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
      Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
Місцевий господарський суд, застосувавши положення ст.86, 91 ГПК України, надав оцінку доказам, наданим позивачем,  у вигляді засвідчених належним чином копій, прийшовши до висновку про їх належність, допустимість, достовірність  та вірогідність. Враховуючи, що судом першої інстанції правила частини 6 ст.91 ГПК України не були застосовані,  апеляційний суд позбавлений можливості розглянути у якості доказів оригінали документів та   надавати на цій підставі іншу юридичну оцінку.
Отже, враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позов Приватного підприємства "Бізон - Тех 2006" підлягає задоволенню. 

6.    Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.
Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.                                                                                                                                                                                                    
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд                               
                    
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.02.2021 р. у справі №918/1140/20 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської  області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому  статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/1140/20  повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "31" травня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Філіпова Т.Л. 

Суддя                                                                                              Грязнов В.В.  

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.