Номер провадження: 22-ц/813/3970/21 
Номер справи місцевого суду: 523/11614/17
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                         Сегеди С.М.,
суддів:                         Гірняк Л.А.,
Цюри Т.В.,
               за участю:
секретаря                         Хухрова С.В.,
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Клименко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради про зміну договору найму житлового приміщення, укладення договору найму, зобов`язання відкрити особистий рахунок, 

встановив:
       
16.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Суворовської районної адміністрації ОМР про зміну договору найму житлового приміщення, укладення договору найму, зобов`язання відкрити особистий рахунок (а.с. 1-3, 131-133).
Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 липня 1977 року сім`ї ОСОБА_6 була надана 3-х кімнатна квартира на склад сім`ї з 5 осіб, згідно з ордером № 741, виданого виконкомом Ільїчівської райради депутатів трудящих. 
Особистий рахунок був відкритий на померлого ОСОБА_7 та після його смерті переоформлений на ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі Одеської міської ради (далі – ОМР). Квартира АДРЕСА_2 складається з 3-х житлових кімнат загальною площею 62,63 кв.м., житловою - 37,64 кв.м.
Згідно з довідкою Ф1, в квартирі зареєстровані та проживають, окрім позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
Після смерті матері, сторони не досягли згоди на чиє ім`я повинен бути відкритий особистий рахунок та порядку користування житловою квартирою.
Згідно плану квартири, квартира складається з 3-х кімнат: кімнати- 17,0 кв.м., кімнати - 12,79 кв.м., кімнати - 6,9 кв.м.; кухні - 9,8 кв.м.; коридору - 7,94 кв.м.; туалету - 0,98 кв.м.; ванної кімнати - 1,95 кв.м.

На даний час між сторонами склався наступний порядок користування житловими приміщеннями: позивач з братом ОСОБА_4 користуються кімнатою 12,79 кв.м.; відповідачі ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_2 та їхня донька ОСОБА_3 , користуються 2 кімнатами 17,0 кв.м. та 6,91 кв.м..
Позивач звертався до Суворовської районної адміністрації ОМР із заявою про відкриття на нього особистого рахунку, але йому в цьому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю згоди усіх членів сім`ї, тому позивач змушений звертатися до суду з цим позовом.
На підставі викладеного, позивач просив суд: 
1. Внести зміни у договір найму житлового приміщення по квартирі АДРЕСА_2 .
2. Виділити у користування ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 кімнату площею 12,79 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 .
3. Виділити у користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 кімнати площею 17,0 кв.м. та 6,91 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 .
4. Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 кухню площею 9,80 кв.м., коридор площею 5,91 кв.м., туалет площею 0,98 кв.м., ванну кімнату площею 1,95 кв.м.. у квартирі АДРЕСА_2 .
5. Зобов`язати Суворовську районну адміністрацією Одеської міської Ради укласти з ОСОБА_1 , самостійний договір найму на кімнату площею 12,79 кв.м.., на склад сім`ї з двох осіб: ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , у квартирі АДРЕСА_2 .
6. Зобов`язати Суворовську районну адміністрацією ОМР укласти з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 самостійний договір найму на кімнати площею 17,0 кв.м. та 6,91 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 . 

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року  позов було задоволено (т.1, а.с. 250-254). 

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ставлять питання про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року, та постановлення нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т.2, а.с. 2-5).

Вирішуючи питання про слухання справи за участю представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Клименко Л.Г., у відсутності інших учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 02.06.2021 року, на 11.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України (т.2, а.с.59-66).
В свою чергу, відповідач ОСОБА_4 02.06.20201 року надав суду апеляційної інстанції електронну форму звернення, згідно якої він просив розглянути справу в його відсутність через зайнятість на роботі (т.2, 78).

Таким чином та враховуючи, що жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, та відкладення у зв`язку з цим судового розгляду, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, у присутності представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Клименко Л.Г., та на підставі наявних у справі доказів.
При цьому, колегія суддів враховує, що апеляційне провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.06.2020 року (т.2, а.с.10-11), однак розгляд справи неодноразово відкладався через неналежне сповіщення учасників справи про час і місце судового засідання. 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав. 

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є його рідними братами, відповідач ОСОБА_2 – дружиною його брата ОСОБА_5 , і відповідач ОСОБА_3 – донькою його брата ОСОБА_5 і його дружини ОСОБА_2 . Вказані відповідачі, за винятком брата ОСОБА_4 , навмисно не бажають надати йому згоду на укладення окремих договорів найму, однак перешкоджають йому проживати в квартирі, у зв`язку з чим він вимушений проживати у знайомих. 

В свою чергу, відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав та пояснив, що він в квартирі практично не проживає, але інколи навідується в квартиру, проте не заперечує проти встановлення порядку користування квартирою, який запропоновано позивачем. Він підтвердив той факт, що відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не дають можливості проживати в квартирі позивачу ОСОБА_1 . 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із порядку користування квартирою, який вже склався між сторонами, враховуючи те, що позивачу ОСОБА_1 створювались перешкоди зі сторони відповідачки ОСОБА_2 у проживанні в квартирі АДРЕСА_2 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач раніше вже звертався до Суворовської районної адміністрації ОМР із заявою про відкриття на нього особистого рахунку, але йому в цьому було відмовлено листом від 17.07.2017 року, № 71, у зв`язку з відсутністю згоди усіх членів сім`ї, тому позивач звернувся з даним позовом до суду (т.1, а.с. 13).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того що відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому члену сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму, спір може бути вирішено у судовому порядку.
Крім того, за змістом ст. 104 ЖК України, член сім`ї  наймача  вправі вимагати, за згодою інших  членів сім`ї,  які  проживають  разом  з  ним,  укладення  з ним окремого договору  найму,  якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено  у  вигляді  приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі  відмовлення  членів  сім`ї  дати  згоду  на укладення окремого договору найму,  а також  у  разі  відмови  наймодавця  в укладенні  такого  договору  спір  може  бути  вирішено в судовому порядку.
       Суд також правильно вказав, що ст. 48 ЖК України встановлено, що жиле приміщення  надається  громадянам  у  межах  норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України   і  Федерацією  професійних  спілок  України.  Відповідно до Постанови виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів та президії    обласної  Ради професійних союзів № 52 від 16.01.1985р. «Про порядок надання жилих приміщень» зі    змінами від 17.09.1991р., встановлено розмір середньої забезпеченості     громадян   житловою    площею у населених пунктах Одеської області 8,5 кв.м. 

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що кімната площею 12,79 кв.м., яку просить виділити у користування ОСОБА_1 , може бути предметом самостійного договору найму жилого приміщення. 

При ухваленні рішення суд також врахував той факт, що відповідач ОСОБА_4 не заперечував проти встановлення порядку користування квартирою, який було запропоновано позивачем, а також той факт, що він фактично не проживає в квартирі. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виділення у спільне користування позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_4 кімнати площею 12,79 кв.м.не порушить права ОСОБА_4 .

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з того, що виділивши в користування позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_4 кімнату площею 12,79 кв.м., і зобов`язання таким чином Суворовську районну адміністрацією ОМР укласти з ними самостійний договір найму цієї кімнати, розмір житлової площі кожного із них буде складати менше розміру середньої забезпеченості     громадян   житловою    площею у населених пунктах Одеської області - 8,5 кв.м., а саме 6,395 кв.м., що є недопустимим, оскільки вони будуть вважатися такими, що потребують покращення житлових умов і поставлення їх у зв`язку з цим на квартирний облік.
Аналогічна ситуація виникне і з відповідачами   ОСОБА_5 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , оскільки виділивши їм в користування житлових кімнат площею 17,0 кв.м. та 6,91 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 , на кожного із них буде припадати по 7.97 кв.м. житлової площі, що також менше розміру середньої забезпеченості     громадян   житловою площею у населених пунктах Одеської області, що є недопустимим.
Судом першої інстанції також не було враховано, що відповідачі   ОСОБА_5 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 із самостійними позовними вимогами до суду не звертались, проти встановленого судом порядку користування квартирою не погоджуються, а тому вирішення судом питання про зобов`язання Суворовську районну адміністрацією ОМР укласти з ними самостійний договір найму квартири, буде не тільки порушенням вимоги чинного житлового законодавства України, а і прав вищевказаних відповідачів, передбачених ст. 13 ЦПК України.
Крім того, судом не було враховано, що відповідач ОСОБА_4 також до суду із самостійними позовними вимогами не звертався, проте суд також виділив йому в користування кімнату площею 12,79 кв.м., і зобов`язав таким чином, Суворовську районну адміністрацією ОМР укласти з позивачем ОСОБА_1 самостійний договір найму цієї кімнати, включаючи і право користування нею відповідачем ОСОБА_4 , стягнувши з нього на користь Держави судовий збір у розмірі 210,20 грн.

Колегія суддів зазначає, що у разі, якщо відповідачі дійсно чинять перешкоди позивачу ОСОБА_9 в користуванні квартирою АДРЕСА_2 , то права ОСОБА_1 мають захищатися не у спосіб виділення йому в користування частки цієї квартири та зобов`язання Суворовської районної адміністрації ОМР укласти з ним самостійний договір найму, а шляхом усунення перешкод в користуванні вказаною квартирою.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційної скарги частково надали суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вони посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів своєї апеляційної скарги. 
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Суворовської районної адміністрації ОМР про зміну договору найму житлового приміщення, укладення договору найму, зобов`язання відкрити особистий рахунок, відмовити.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає в тому, що її заявники неправомірно вказали, що Суворовська районна адміністрація ОМР залучена до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, оскільки зазначені обставини спростовуються ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2018 року, згідно якої Суворовська районна адміністрація ОМР залучена до участі в справі в якості співвідповідача (т.1, а.с.52).
Також неправомірним є посилання заявників апеляційної скарги не те, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_4 втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 , оскільки матеріали справи не мають жодного доказу вказаним твердженням.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27 лютого 2020 року скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради про зміну договору найму житлового приміщення, укладення договору найму, зобов`язання відкрити особистий рахунок, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Через перебування судді Цюри Т.В. на лікарняному, повне судове рішення складено 18.06.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

Л.А. Гірняк
                                                        
Т.В. Цюра