ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/902/20                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Білоноженко М.А.
                                                                              Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
   Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Кобаля М.І.
                                                                 Коротких А.Ю.
За участю секретаря                               Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного навчального закладу "Уманський професійний ліцей" на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року   за заявою Державного навчального закладу "Уманський професійний ліцей" про відстрочення виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області до Державного навчального закладу "Уманський професійний ліцей" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області звернувся до суду з позовом до Державного навчального закладу "Уманський професійний ліцей" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю. Застосовано заходи реагування до Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» (пров. Енергетичний, 5, м. Умань, Черкаська область, 20310, код ЄДРПОУ - 02548587) у вигляді часткової заборони експлуатації Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей», шляхом знеструмлення електроживлення, та припинення експлуатації першого, п`ятого, шостого, сьомого поверхів гуртожитку Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» розташованого за адресою: Черкаська область, місто Умань, вул. Енергетична, 9, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року апеляційну скаргу Державного навчального заклада «Уманський професійний ліцей» залишено без задоволення. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року  залишено без змін.
01 березня 2021 до Черкаського окружного адміністративного суду від Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» надійшло клопотання про відстрочення виконання рішення суду у справі №580/902/20, в якій заявник просить відтермінувати виконання рішення суду.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року   у задоволенні клопотання Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» про відстрочення виконання рішення суду у справі №580/902/20 - відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду, заявник - Державний навчальний заклад "Уманський професійний ліцей" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відстрочити виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року до 01 серпня 2021 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
30 квітня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
11 травня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Державного навчального закладу "Уманський професійний ліцей" надійшло клопотання про долучення доказів.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, відмовляючи у задоволенні клопотання Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» про відстрочення виконання рішення суду у справі №580/902/20 про відтермінування виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також, для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Колегія суддів повністю погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч. 1 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Частиною 3 статті 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Отже, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, з урахуванням можливої наявності обставин.
При цьому, вирішуючи питання про відстрочку виконання судового рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк тощо.
При цьому, згідно  ч. 4 ст. 378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Аналогічні вимоги містяться і в частині 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, процесуальне законодавство визначає підстави та порядок відстрочення або розстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі з метою створення оптимальних умов для належного та якісного його виконання. При цьому, підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим судом способом.
Факт наявності таких обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями статей 72-77 КАС України.
Так, апелянт зауважує, що Адміністрація Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» подала заявку на розроблення проектної документації на встановлення пожежної сигналізації (копії документів маються в матеріалах справи) та направила лист №16 від 21.01.2021 року про стан розгляду виділення фінансування на вирішення питання встановлення обладнання системи пожежної сигналізації та системи оповіщення про пожежу гуртожитку до Управління освіти і науки Черкаської обласної адміністрації.
Апелянт підкреслює, що 22.01.2021 року Державний навчальний заклад «Уманський професійний ліцей» отримав лист про розгляд звернення на лист №16 від 21.01.2021 року щодо виділення коштів для обладнання системою пожежної сигналізації та системою оповіщення про пожежу, в якому йдеться, що порушене нами питання буде вирішуватися протягом 2021 року по мірі виділення з обласного бюджету додаткових коштів на утримання закладів освіти обласного підпорядкування.
Як зазначає апелянт, на даний час виконано частково пп. 11,16,21,26 припису №452 від 17 грудня 2019 року (обладнання системами протипожежного захисту, відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» приміщень першого, п`ятого, шостого, сьомого поверхів гуртожитку, а саме: виготовлено проектно- кошторисну документацію системи пожежної сигналізації (відповідні документи були представлені суду першої інстанції).
Виконання даного порушення потребує фінансування з обласного бюджету, а ДНЗ «Уманський професійний ліцей» не є розпорядником відповідних коштів, а тому, виконання відповідного порушення залежить не лише від волі відповідача, оскільки останній не є розпорядником коштів, самостійно вчинити дії щодо фінансування відповідних робіт не має можливості, стверджує апелянт. 
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Так, існування (неусунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 823/589/16.
Попри все, під час розгляду справи відповідачем не доведено повне усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, встановлених під час позапланової перевірки, відтак, на даний час існує загроза життю та/або здоров`ю людей.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України, забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Пожежна і техногенна безпека в цілому є прямо пропорційним та тотожним поняттям до життя та здоров`я людини тому, що відсутність заходів передбачених нормативними та нормативно - правовими актами у даній сфері призводить до загибелі та травмування громадян.
Порушення, вчинені відповідачем, однозначно створюють пряму та або опосередковану загрозу життю та здоров`ю людей.
При цьому, вірним є посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року по справі № 812/1262/18, згідно з якою, відсутність бюджетних коштів та належного фінансування не звільняє відповідача від виконання ним імперативних норм протипожежного законодавства. Чинне законодавство не ставить в залежність необхідність в застосуванні заходів реагування від наявності чи відсутності бюджетних коштів (фінансової спроможності) відповідача. Сама по собі відсутність коштів на забезпечення протипожежної та техногенної безпеки, в тому числі й у зв`язку з відсутністю відповідного бюджетного асигнування не може бути підставою для відкладення вжиття заходів щодо усунення факторів небезпеки життю, здоров`ю громадян.
Посилання апелянта на те, що в гуртожитку Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які знаходяться на державному забезпеченні та перебувають під опікою, а внаслідок знеструмлення електроживлення гуртожитку, права таких дітей будуть суттєво обмеженими, оскільки, їх перебування в гуртожитку стане неможливим колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Враховуючи чітке формулювання вказаної статті право на життя є безумовно пріоритетним відносно визначеного статтею 53 Конституції України права на освіту.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №812/2061/17.
Водночас, у разі встановлення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту, що створює загрозу життю та/або здоров`ю людей, заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) застосовуються виключно за рішенням адміністративного суду, що свідчить про те, що позивач звернувся до суду у межах наданих йому повноважень та з дотриманням законодавства України.
Важливо, що захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення виявлених порушень. Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення суб`єктом господарювання виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на об`єкті підвищеної небезпеки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2018 року по справі 826/1024/18.
Відтак, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції від 04 березня 2021 р., якою правомірно відмовлено у задоволенні клопотання Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» про відстрочення виконання рішення суду у справі №580/902/20. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 378  КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Державного навчального закладу "Уманський професійний ліцей" залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року    залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені  статтями 328-329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                                       Вівдиченко Т.Р.
          
 Судді                                                                                           Кобаль М.І.
                                                                                                  
                                                                                                 Коротких А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 17.05.2021 року.