ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року 

м. Київ
справа № 471/744/16-а
адміністративне провадження № К/9901/24050/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Братському районі Миколаївської області
на постанову Братського районного суду Миколаївської області від 21.10.2016 (суддя Скарницька І.Б.) та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 (колегія у складі суддів Кравця О.О., Домусчі С.Д., Коваля М.П.)
у справі № 471/744/16-а
за позовом  ОСОБА_1 
до Управління Пенсійного фонду України в Братському районі Миколаївської області 
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          03.08.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Братському районі Миколаївської області, в якому просила зобов`язати відповідача відновити з 01.06.2015 виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
2.          Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 21.10.2016 позов задоволено частково:
-          визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Братському районі Миколаївської області щодо не поновлення виплати пенсії за інвалідністю ОСОБА_1 з 01.06.2015;
-           зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в Братському районі Миколаївської області здійснити нарахування та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 за період з 01.06.2015 по 31.12.2015 включно;
-          стягнуто з Управління Пенсійного Фонду України в Братському районі Миколаївської області на користь ОСОБА_1 витрати, понесені нею при сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.
3.          Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 постанову Братського районного суду Миколаївської області від 21.10.2016 змінено: викладено абзац третій резолютивної частини постанови Братського районного суду Миколаївської області від 21.10.2016 у наступній редакції : «Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України в Братському районі Миколаївської області відновити з 01.06.2015 виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В іншій частині постанову залишено без змін.
4.          19.01.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача на зазначені судові рішення. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову.
5.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.01.2017 відкрито провадження у справі. 
6.          У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано для розгляду до Верховного Суду. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, з 2002 перебуває на обліку в УПФ України у Братського району Миколаївської області, пенсія по інвалідності їй було призначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
8.          З 02.10.2013 позивач працює на посаді головного редактора Комунального підприємства «Редакція газети «Перемога» Братської районної ради Миколаївської області, засновником якої є Братська районна рада Миколаївської області.
9.          З червня 2015 відповідач припинив виплату пенсії позивачці у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015.
10.          Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

11.          В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 01.06.2015 виплата пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058 підлягає відновленню у зв`язку з відсутністю підстав для її невиплати.
12.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність його дій. 

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.
14.          З 01.06.2015 особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про державну службу», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV. Тому, право позивачки на отримання пенсії у період з 01.06.2015 по 31.12.2015 підлягає поновленню. 
15.          Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.          Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених, зокрема Законом України "Про державну службу", а відповідно, виплата пенсії по інвалідності ІІІ групи у період роботи на посаді державного службовця припинена з 01.04.2015.
Також, скаржник посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду.
17.          07.02.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшли заперечення на касаційну скаргу відповідача, у яких позивач посилаючись на правомірність оскаржуваних рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків. 
19.          Ключовим питанням у даній справи є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії на підставі абз. 3 ч. 1 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
20.          Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом спору. Зокрема, у постановах від 19.06.2018 у справі № 562/1813/16-а та від 17.07.2019 у справі № 126/2198/16-а, обставини яких є подібними, Верховний Суд зазначив: 

          <…> частиною другою ст. 16 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" при нарахуванні пенсії журналісту державного або комунального засобу масової інформації застосовуються норми, методика та порядок нарахування пенсії державному службовцю.
Відповідно до Переліку посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату (апарату) відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 №377, у друкованих засобах масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, районні, районні у містах Києві та Севастополі ради, посада головного редактора (редактора) прирівняна до посади заступника голови ради, посада заступника редактора - посаді завідуючого відділом, начальника відділу, посада кореспондента - посаді головного спеціаліста, спеціаліста І і ІІ категорії.
Отже, журналісти державних та комунальних засобів масової інформації, в тому числі посада, на якій працює позивач, прирівнюється до державних службовців лише в умовах і порядку оплати праці та нарахуванні пенсії.
При цьому такі особи не є державними службовцями, на яких поширюється дія Закону України "Про державну службу".
З 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIIІ, яким внесено зміни до статті 47 Закону №1058-IV та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.
Отже, з 1 квітня 2015 року призначені за Законом №1058-IV пенсії за віком не виплачуються, у разі роботи осіб на посадах, які дають право на призначення, зокрема, пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) у порядку та на умовах, передбачених Законом №3723-ХІI.
Разом з тим, пунктом п`ятим Прикінцевих положень Закону №213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.
Оскільки позивач не обіймав посаду, передбачену Законом України "Про державну службу", тобто не є державним службовцем, на якого поширюється дія вказаного Закону, а є лише особою, на яку поширюються гарантії соціального захисту журналістів в частині методики та порядку нарахування пенсій, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що виплата пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має бути відновлена».

21.          Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
22.          У справі, що розглядається суди зазначили, що позивач не працювала на посадах та умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а тому виплата пенсії, призначеної їй відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має бути відновлена.
23.          Щодо доводів скаржника про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, то Суд зазначає наступне.
24.          Згідно ст. 341 КАС України Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
25.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
26.          Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій відповідач не клопотав про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду і, відповідно, суди не робили висновків щодо дотримання строку. З огляду на це, Суд не переглядає рішення судів попередніх інстанцій у зазначеній частині.
27.          Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами оскаржуваних рішень і погоджується з їхніми висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.
28.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
29.          Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Братському районі Миколаївської області залишити без задоволення.
Постанову Братського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі № 471/744/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.          

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб