Дата документу 26.04.2021 Справа № 311/3112/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Єдиний унікальний № 311/3112/20                                              Головуючий у 1 інстанції 
№ провадження 22-ц/807/1219/21 Нікандрова С.О.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року                                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого:	Бєлки В.Ю.	
Суддів:	Кухаря С.В.	
  	Онищенка Е.А.	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Заболотної Римми Валентинівни на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 05 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 03 березня 2010 року між відповідачем та АТ КБ «ПриватБанк» було підписано заяву № б/н з метою надання банківських послуг.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Заявою відповідача підтверджується й той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були йому надані для ознайомлення в письмовій формі.
Отже, у зв`язку з підписанням заяви між сторонами відповідно до ст. 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. 
03 березня 2010 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».
Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15 900 грн. 
Вказує, що відповідач своєчасно та належним чином не виконує умови кредитного договору, не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим станом на 08 червня 2020 року заборгованість за кредитним договором складає 10 176 грн. 94 коп., що складається з: 7 872 грн. 32 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 2 304 грн. 62 коп. – заборгованість за відсотками.
Зазначає, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачує.
Посилаючись на зазначені обставини, просило суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 03 березня 2010 року у загальному розмірі 10 176 грн. 94 коп. та стягнути судові витрати по справі.
Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 05 лютого 2021 року в задоволені позовної заяви відмовлено.
У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Заболотна Р.В.зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи та надані докази по справі. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Не враховано, що відповідач погодився у письмовому вигляді з умовам кредитування, а тому висновки суду про відсутність погодження умов кредитування є безпідставними. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 03 березня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який неодноразово змінювався.
Підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився у письмовому вигляді та зобов`язався регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку www.рrіvаtbаnk.uа, що підтверджується його особистим підписом у анкеті-заяві. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 08 червня 2020 року складає 10 176 грн. 94 коп., що складається з: 7 872 грн. 32 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 2 304 грн. 62 коп. – заборгованість за відсотками.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції виходив з того, що вважав недоведеним з боку банку факт укладання договору позики саме на тих умовах, на які посилається позивач, а також, що банком не обґрунтовано та не доведено існування заборгованості відповідача за тілом кредиту.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із матеріалів справи вбачається, що Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем, ОСОБА_1 не підписані, а отже колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що банком не доведено належними доказами з якими саме умовами погоджувався відповідач.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Умови та правила надання банківських послуг мають мінливий характер, а тому їх редакцію, надану позивачем, не можна вважати частиною спірного кредитного договору. 
Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17. 
Колегія суддів також вважає законними висновки суду першої інстанції про відмову у стягненні заборгованості за тілом кредиту, оскільки погоджується з тим, що позивачем не надано доказів, з яких можливо було б встановити розмір заборгованості за кредитом.
Окрім того, колегія вважає за необхідне зазначати, що з аналізу розрахунку заборгованості (а.с. 5-16) та виписки по рахунку відповідача (а.с. 17-28), наданих банком, вбачається, що банк самостійно збільшував розмір основної заборгованості, списуючи з рахунка відповідачки відсотки за використання кредитного ліміту; відсотки, нараховані на овердрафт; відсотки за прострочений кредит; відсотки, нараховані на прострочений овердрафт; комісію за обслуговування (членський внесок); пеню за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн.; страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту».
Отже, списуючи вказані платежі, не передбачені умовами кредитного договору, з кредитного ліміту, банк штучно збільшував заборгованість відповідача.
В апеляційній скарзі банк посилається на те, що судом було неправомірно відхилено позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за відсотками, передбаченими Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 32-33) та вимоги ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ґрунтовно дослідив вказану Довідку, в результаті чого дійшов правильного висновку, що розрахунок заборгованості, наданий банком на підтвердження його вимог, здійснений всупереч умовам кредитування, закріплених у вказаній Довідці. Так, довідкою передбачено базову відсоткову ставку в розмірі 2,5% на місяць, тобто 30% річних. Однак розрахунок здійснений виходячи з плаваючої ставки 30%, 27,6%, 32,4%, 42%. Альтернативного розрахунку, виходячи з відсоткової ставки 30% річних ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду позивачем не надано. 
Також колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги банку, щодо помилкового незастосування судом першої інстанції положень ст. 1048 ЦК України, оскільки звертаючись до суду з позовом, банк зазначеної вимоги не пред`явив, відповідних розрахунків не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Безпідставним є також посилання позивача на неправомірність дій суду, щодо відхилення розрахунку, наданого банком, без здійснення власного розрахунку.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, зводяться до переліку посилань на практику Верховного Суду, при тому, що обставини справи, що розглядається та наведеною практикою є відмінними, а тому не можуть бути враховані апеляційним судом.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Заболотної Римми Валентинівни залишити без задоволення. 
Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 05 лютого 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня його прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.
Повна постанова складена 26 квітня 2021 року.

Головуючий:                                                              В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко