ПОСТАНОВА 
Іменем України

10 червня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/353/15-ц
провадження № 22-ц/4809/17/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий - Дьомич Л.М. (суддя - доповідач),
судді – Головань А. М., Мурашко С. І., 
за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,
учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) – ОСОБА_1 ;
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом, відповідач за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору) – ОСОБА_2 ;
третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору – ОСОБА_3 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_4 ; 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача– ОСОБА_4 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області про усунення перешкод в користуванні майном та знесення самовільно збудованого майна; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області про усунення перешкод в користуванні майном шляхом знесення самовільно збудованого майна та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області про усунення перешкод у користуванні майном та знесення самостійно збудованого майна за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2019 року (суддя Павелко І.Л.).
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов
ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до ОСОБА_2 , відповідно до якої просив усунути перешкоди у користуванні 3/10 частинами будинку АДРЕСА_1 , що належать позивачу шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести за свій рахунок самовільне будівництво у вигляді двоповерхової прибудови до 1/10 частини будинку, що належить відповідачу (а.с. 2-4 том 1).
В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 здійснила прибудову до своєї частини будинку не маючи на це будь-яких документів дозвільного характеру та затвердженої в установленому порядку проектної документації. Самовільним будівництвом відповідач завдала шкоди спільній з позивачем несучій стіні у домоволодінні, що може призвести до руйнування всього будинку. Завдано шкоди також погребу позивача, який знаходиться у безпосередній близькості до самовільної прибудови. Враховуючи наведене та посилаючись на ч. 4 ст. 376, ст. 391 ЦК України, просить задовольнити вимоги.
ОСОБА_2 подано до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просила зобов`язати відповідача за зустрічним позовом усунути перешкоди у користуванні належною їй 1/10 частиною будинку АДРЕСА_1 ) шляхом знесення за свій рахунок самовільного будівництва у вигляді прибудови до 3/10 частини будинку, що належить ОСОБА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 відшкодувати збитки, завдані самовільним знесенням убиральні на території домоволодіння АДРЕСА_1 , яка в технічному паспорті зазначена літ. «Д», шляхом побудови на тому ж місці нової вбиральні (а.с. 24-26 том 1). 
Відповідно до уточненої зустрічної позовної заяви (обсяг вимог змінений), яка була прийнята судом першої інстанції для спільного розгляду з первісним позовом, ОСОБА_2 просить зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні належною їй 1/10 частиною будинку АДРЕСА_1 ) шляхом знесення за свій рахунок самовільного будівництва у вигляді прибудови до 3/10 частини будинку, що належить ОСОБА_1 (а.с.73-74 том 1).
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтувала з посиланням на ч. 4 ст. 376, ст. 391 ЦК України, стверджуючи, що самочинно збудована відповідачем за зустрічним позовом прибудова здійснена з використанням спільної стіни, що розташована між належними сторонам частинами будинку. У зв`язку з цим, спільна несуча стіна дала значні тріщини, що згодом перейшли на стелю. Прибудова затіняє вікно кухні позивача за зустрічним позовом, що спричиняє необхідність у використанні електроосвітлювальних приладів у світлу частину доби. До того ж, у порушення Правил безпеки систем газопостачання України, прибудову відповідача було газифіковано, а витяжку системи газопостачання виведено у вікно позивача. 
Заперечуючи проти первісних позовних вимог, ОСОБА_2 зазначає, що належна їй частина будинку складається з однієї кімнати площею 16,62 кв.м., у якій крім неї проживають її мати, донька та чоловік. У зв`язку з невідповідністю житлової площі нормам, встановленим на одну особу у ЖК України, позивач змушена була спорудити двоповерхову прибудову, яка збільшує площу належної їй частини будинку на 18 кв.м. та займає близько 9 кв.м. земельної ділянки, що знаходиться у спільному користуванні співвласників домоволодіння. Площа ж земельної ділянки, зайнятої прибудовою відповідача, складає близько 24 кв.м. Стверджує, що здійснена до її частини будинку прибудова не могла спричинити будь-яких незручностей для співвласників домоволодіння. Доводи ж первісного позову вважає необґрунтованими, оскільки її прибудова має окремий фундамент, що не прилягає до спільного будинку; між найближчою стіною прибудови та будинком порожній простір; погріб ОСОБА_1 почав руйнуватися ще до початку нею будівництва; позивач за первісним позовом не надав доказів негативного впливу прибудови на належну йому частину домоволодіння.
ОСОБА_3 як третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у даній справі, подано позовну до ОСОБА_2 , в якій просила усунути перешкоди у користуванні належними їй 13/50 частинами будинку АДРЕСА_1 ) шляхом зобов`язання відповідача знести за свій рахунок самовільне будівництво у вигляді двоповерхової прибудови до належної ОСОБА_2 1/10 частини будинку. Вказує на те, що відповідач може завдати їй шкоди, оскільки самочинне будівництво прибудови спричиняє руйнування спільної із сусідом відповідача несучої стіни будівлі та призводить до ризику пошкодження всього будинку (а.с.144-145 том 1).
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2019 року у  задоволенні первісного позову  ОСОБА_1 , зустрічного позову ОСОБА_2 та самостійних вимог третьої особи ОСОБА_3 відмовлено повністю. 
Вирішуючи по суті первісний та зустрічний позови, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки сам по собі факт самочинного будівництва не може бути підставою для знесення прибудов до належних сторонам часток домоволодіння. 
При цьому, судом критично оцінено та не взято до уваги висновок призначеної у справі судової будівельно-технічної експертизи з тих підстав, що він ґрунтується на візуально - інструментальному дослідженні, ніяких математичних розрахунків про важкість побудованих сторонами конструкцій та дослідження грунту (геодезичні дослідження) судовим експертом не проводилися. На думку суду, використання для дослідження таких простих приладів як фотоапарат та рулетка, не може бути безспірним доказом для знесення самовільних добудов. У висновках судової будівельно-технічної експертизи та додаткової судової будівельно-технічної експертизи не визначено, що добудови мають руйнівний характер, можуть зруйнуватися чи зруйнувати будівлі. Жодна з проведених експертиз не визначила момент виникнення тріщин в частині будинку, що належить ОСОБА_1 , а тому суд вказав на недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між тріщинами у будинку позивача за первісним позовом та здійсненою відповідачем прибудовою. 
Відмовляючи у задоволенні позову третьої особи, суд першої інстанції вказав на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що прибудова відповідача перешкоджає ОСОБА_3 користуватися власною нерухомістю, а складення на відповідача інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області протоколу за самочинне будівництво не може бути підставою для знесення добудови.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарг
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2019 року в апеляційному порядку. 
Відповідно до поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції у даній справі в частині відмови у задоволенні первісного позову, просить рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2019 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що призначеними та проведеними у справі судовою будівельно - технічною експертизою та додатковою судовою будівельно - технічною експертизою встановлено наявність негативного впливу на несучі та огороджувальні конструкції тієї частини будинку по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , у зв`язку зі зведенням прибудови, яка позначена в технічному паспорті літерою «а4» та належить ОСОБА_2 . Висновок судової будівельно - технічної експертизи позивач за первісним позовом вважає належним доказом у справі, стверджуючи, що експертне дослідження було виконане у відповідності до вимог законодавства та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. Натомість, судом не було встановлено, які саме порушення були допущені судовим експертом та чим це підтверджується. Посилання суду на пояснення судового експерта ОСОБА_5 щодо необхідності геодезичного дослідження скаржник вважає необґрунтованими, оскільки зазначений судовий експерт був виконавцем додаткової судової експертизи у справі, судову будівельно - технічну експертизу не виконував, предмет експертного дослідження досконало не вивчав та фактично висловив свою суб`єктивну думку з даного приводу. До того ж, геодезичне дослідження фактично визначає форму та розмір земельної ділянки, а тому не може мати відношення до предмету судової експертизи, що призначалась у справі. Судом першої інстанції було проігноровано той факт, що в ухвалі Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2018 року у даній справі висловлено думку про те, що у висновках проведених судових експертиз вже розкрито питання щодо причини виникнення і прогресування тріщин в частині будинку ОСОБА_1 та що дані висновки не є неповними або неясними.
У апеляційній скарзі ОСОБА_2 позивач за зустрічним позовом просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2019 року в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви та прийняти нове рішення, відповідно до якого змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції у відповідній його частині на задоволення позовних вимог зустрічної позовної заяви; решту рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2019 року у даній справі залишити без змін. Скаржниця акцентує увагу на помилковості висновків суду першої інстанції та їх невідповідності встановленим у справі фактичним обставинам. На переконання позивача за зустрічним позовом, встановлені у справі обставини свідчать, що негативний вплив на домоволодіння спричинений саме діями ОСОБА_1 , який до того ж ігнорує вимоги законодавства щодо відповідальності за самочинне будівництво. Наполягає на тому, що судом не було встановлено обставин щодо порушення відповідачем за первісним позовом прав Кропивницької міської ради або Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалами Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху; відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
10 квітня 2019 року закінчено підготовчі дії у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено її до розгляду у суді апеляційної інстанції, про що апеляційним судом постановлено відповідну ухвалу.
Відповідно до ухвали апеляційного суду від 15 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .
У поданому до суду відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначається, що у апеляційній скарзі не наведено жодної визначеної ст. 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, а тому відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу скаржника необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині – без змін (а.с. 150-152 том 4).
Разом з тим, зазначений відзив на апеляційну скаргу не приймається до уваги апеляційним судом, оскільки всупереч вимогам ст. 360 ЦПК України ОСОБА_2 не надано доказів надсилання (надання) копій відзиву іншим учасникам справи, що підтверджується актом Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2019 року (а.с. 154 том 4).
Згідно з ухвалою апеляційного суду від 06 травня 2019 року закінчено підготовчі дії у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
та призначено її до розгляду у Кропивницькому апеляційному суді. 
З метою досягнення домовленості між сторонами щодо можливості мирного урегулювання спору у засіданні апеляційного суду 21 травня 2019 року оголошено перерву до 06 червня 2019 року. 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06 червня 2019 року задоволено клопотання  ОСОБА_1 та призначено у справі повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; поставлено питання на вирішення судовому експерту; судового експерта попереджено про  кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України; апеляційне провадження у справі зупинено; матеріали цивільної справи направлено до експертної установи.
Для розгляду заявленого судовим експертом клопотання на 03 вересня 2019 року апеляційним судом призначено вирішення питання про поновлення провадження у справі, про що повідомлено її учасників. При цьому враховано, що на підставі відповідних наказів голови апеляційного суду головуючий суддя у справі перебувала у щорічній основній відпустці у період з 24 червня 2019 року по 31 липня 2019 року та у службовому відрядженні - у період з 31 липня 2019 року по 02 серпня 2019 року та з 14 серпня 2019 року по 17 серпня 2019 року.
Відповідно до ухвал Кропивницького апеляційного суду від 03 вересня 2019 року поновлено провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; задоволено частково клопотання судового експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; надано судовому експерту дозвіл на дослідження конструктивних елементів прибудови літ. «а4» та літ. «а5» шляхом відкопування фундаментів в декількох місцях та часткового розбирання оздоблення стін; зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за попереднім погодженням із судовим експертом визначити дату і час огляду об`єктів дослідження; зобов`язано сторони надати до огляду судовому експерту об`єкти дослідження та забезпечити судового експерта вільним доступом до об`єкту, можливістю безперешкодного огляду, можливістю проведення фотозйомки; апеляційне провадження у справі на період проведення повторної судової експертизи зупинено; матеріали справи направлено до Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
08 лютого 2020 року зареєстровано надходження до апеляційного суду висновку експерта за результатами проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи разом з матеріалами даної цивільної справи.
У відповідності до вимог процесуального закону апеляційним судом повідомлено учасників справи, що вирішення питання щодо поновлення апеляційного провадження у справі призначене на 18 лютого 2021 року, а у подальшому - на 23 березня 2021 року у зв`язку з участю судді - члена колегії з розгляду даної справи з 15 лютого 2021 року по 19 лютого 2021 року включно у підготовці суддів судових палат у цивільних справах апеляційних судів, організованою Національною школою суддів України; 23 березня 2021 року вирішення зазначеного питання було відкладене на 20 квітня 2021 року у зв`язку із задоволенням апеляційним судом відповідного клопотання представника позивача за первісним позовом (а.с. 34, 41-46, 49-54, 58-65 том 5).
20 квітня 2021 року Кропивницьким апеляційним судом поновлено провадження у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що постановлено відповідну ухвалу. Протокольною ухвалою від 20 квітня 2021 року апеляційний розгляд справи відкладено до 26 травня 2021 року.
У зв`язку з необхідністю виклику у судове засідання експерта для надання пояснень щодо висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи, апеляційний розгляд справи відкладено на 10 червня 2021 року.
У відповідності до вимог процесуального закону учасників справи, а також судового експерта повідомлено про дату, час та місце засідання апеляційного суду (а.с. 86-88, 89, 100-103 том 5).
У судовому засіданні 10 червня 2021 року експерт ОСОБА_6 повторно попереджена судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок або за відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків за ст.ст. 384, 385 КК України та присягла сумлінно виконувати обов`язки експерта, використовуючи всі свої професійні можливості, що підверджується скріпленими підписами експерта ОСОБА_6 розпискою та текстом присяги (а.с. 104-105 том 5).
Представник позивача за первісним позовом підтримав вимоги апеляційної скарги останнього, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 скасувати, первісний позов задовольнити. Представники ОСОБА_2 підтримали доводи поданої нею апеляційної скарги, просили оскаржуване судове рішення скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, ухвалити нове рішення про задоволення вимог позивача за зустрічним позовом.
Треті особи у справі своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористались, що не є перешкодою для апеляційного розгляду справи. 
На підставі розпоряджень керівника апарату апеляційного суду від 26 травня 2021 року та від 08 червня 2021 року з підстав, що у них зазначені, призначався повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями апеляційного суду та здійснено заміни членів колегії з розгляду даної справи судді Дуковського О.Л. суддею Мурашко С.І. та судді Письменного О.А. суддею Голованем А.М. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, за наступного.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Сторони у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а крім них також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з двох житлових будинків, загальною жилою площею 106,45 кв.м., має надвірні споруди: сарай під літ. «В,Г,И,Ж,г», вбиральна під літ. «Д», погріб «  И1, Е», водопровід, підвал, під літ. «Е,Н,Г», вимощення, ґанок, розміщені на земельній ділянці розміром 560,7 кв.м. Так, з відповідними частинами надвірних будівель ОСОБА_1 належить 3/10 частини домоволодіння, ОСОБА_2 – 1/10 частини домоволодіння, ОСОБА_3 - 13/50 частин домоволодіння та ОСОБА_4 - 17/50 частин домоволодіння. Підстави набуття учасниками справи права спільної часткової власності та розмір часток співвласників підтверджуються належними доказами, учасниками справи не заперечуються (а.с. 7-9, 27-28, 30-31, 36-41, 149-153, 202-203 том 1).
З технічного паспорту на домоволодіння від 02 лютого 2015 року вбачається, що у житловому будинку (у технічному паспорті літери «А, а, а1, а2, а3, а4, а5») розміщується три квартири: квартира АДРЕСА_2 ОСОБА_1 загальною площею 45,60 кв.м. (у технічному паспорті до будинку літери «А», прибудова «а2», прибудова «а5»); квартира АДРЕСА_3 ОСОБА_2 загальною площею 22,76 кв.м. (у технічному паспорті до будинку літери «А» прибудова «а», до якої прибудована «а4»); квартира АДРЕСА_4 загальною площею 49,81 кв.м. (у технічному паспорті у технічному паспорті до будинку літери «А» прибудова «а1», прибудова «а3»). На схематичному плані земельної ділянки домоволодіння зазначено, що прибудова «а3» ОСОБА_4 , прибудова «а4» ОСОБА_2 , прибудова «а5» ОСОБА_1 побудовані самовільно (а.с. 36-41 том 1).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заперечується, що прибудови до спільного житлового будинку були зведені ними на земельних ділянках, які не були відведені для такої мети, без отримання та реєстрації дозвільного документа – декларації про початок виконання будівельних робіт, а також без розроблення і затвердження відповідної проектної документації, тобто обома сторонами здійснене самочинне будівництво.
Зазначена обставина підтверджується також наявними у справі документами інспекції державного будівельного контролю у Кіровоградській області, правонаступником якої є управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградський області (а.с. 6, 29, 57-63 т.1). 
При цьому, у ході судового розгляду справи судом першої інстанції сторони вказували на те, що на підставі рішення суду співвласникам домоволодіння виділено у натурі належні їм частки із земельної ділянки, що перебувала у їх спільній частковій власності, а тому відповідачами за первісним та зустрічним позовами самочинні прибудови зведені в межах належних їм земельних ділянок. Разом з тим, відповідних доказів на підтвердження зазначеного ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції надано не було.
Відповідно до висновку експерта Приватного підприємства «Науково-дослідна лабораторія судових експертиз» Петрова М.С. за результатами проведення призначеної судом першої інстанції у даній справі судової будівельно-технічної експертизи від 14 грудня 2015 року № 22-в, наданого з урахуванням коригування допущеної технічної помилки у абз. 4 п.7 розділу ІІІ висновку (а.с. 44-88 том 2), було встановлено невідповідність прибудови, яка позначена в технічному паспорті літерою «а4» та яка розташовується у домоволодінні по АДРЕСА_1 ) і належить ОСОБА_2 (далі – прибудова «а4») та прибудови, яка позначена у технічному паспорті літерою «а5» та яка розташовується у домоволодінні по АДРЕСА_1 ) і належить ОСОБА_1 (далі – прибудова «а5») вимогам ряду нормативно-правових актів у галузі містобудівної діяльності (п.п.1,7 розділу ІІІ висновку експерта). Не встановлено наявності негативного впливу на несучі та огороджувальні конструкції основної частини житлового будинку літ. «А», який має свій вираз у погіршені її технічного стану, а також не виявлено будь-яких ознак, які б свідчили про аварійний стан основної частини житлового будинку літ. «А» у зв`язку з будівництвом прибудови «а4» до зазначеного будинку. Натомість, встановлено наявність негативного впливу на несучі та огороджувальні конструкції тієї частини житлового будинку, що належить ОСОБА_1 , у зв`язку зі зведенням прибудови «а4» (п. 2 розділу ІІІ висновку експерта). 
За результатами проведення візуально-інструментального обстеження об`єктів дослідження в натурі, виконаного під час експертного дослідження, експертом встановлено, що знесення (демонтаж) будівлі прибудови «а4» без нанесення шкоди  всьому будинку є технічно можливим (п. 3 розділу ІІІ висновку експерта). Фізичний знос приміщення, позначеного у технічному паспорті літерою «а», яке розташовується у домоволодінні по АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_2 , знаходиться в межах 21-40 %, що відповідає задовільному технічному стану, при якому «елементи будівлі в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії». Визначити технічний стан прибудови «а4» експерт не вбачав можливим, натомість визначив ступінь будівельної готовності прибудови «а4», яка становить не менше 70 % (п. 4 розділу ІІІ висновку експерта). 
Експертизою не виявлено будь-яких ознак, які б свідчили про погіршення технічного стану приміщення, що позначене в технічному паспорті літерою «а» та яке належить ОСОБА_2 , у зв`язку з будівництвом прибудови «а5» (п. 5 розділу ІІІ висновку експерта). Встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між погіршенням технічного стану приміщень тієї частини житлового будинку, що належить ОСОБА_1 та зведенням прибудови «а4», яка належить ОСОБА_2 . Будь-яка перебудова, як окремих приміщень прибудови «а4», так і будівлі зазначеної прибудови вцілому, необхідність в якій обумовлена усуненням причин погіршення технічного стану приміщень тієї частини житлового будинку, яка належить ОСОБА_1 , без її попереднього знесення (демонтажу) неможлива (п. 6 розділу ІІІ висновку експерта).
На вирішення призначеної у справі повторної судової будівельно-технічної експертизи судом першої інстанції було поставлене питання: «Чи являються тріщини у стінах приміщень прибудови «а2», що належить ОСОБА_1 , прогресуючими, з урахуванням усіх шарів конструкції, в яких тріщина має місце?»
Відповідно до висновку експерта Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Укрспецбудекспертиза»» ОСОБА_5 за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи №74 від 09 лютого 2017 року, до складу прибудови «а2» входять приміщення 3-3 санвузол площею 5,7 кв.м. та приміщення 3-4 кухня площею 13,7 кв.м. За результатами проведених досліджень експертом зроблено висновок про те, що виявлена в приміщенні 3-4 прибудови «а2» тріщина №2 не розвивається (не прогресує), а тріщина №1 розвивалась (прогресувала) в період з 12 жовтня 2016 року по 18 січня 2017 року, її ширина розкриття збільшилася за відповідний період на 0,5 мм (а.с.2-21 том 3).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржуване рішення, яким у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено повністю, суд першої інстанції критично оцінив висновок судового експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 14 грудня 2015 року №22-в. Так, висновок судової експертизи не був прийнятий до уваги судом, зокрема, з тих підстав, що судовим експертом не проводилося геодезичне дослідження ґрунту. На переконання суду першої інстанції вказана обставина виключає можливість встановити однозначно, що внаслідок прибудови ОСОБА_2 виникли тріщини в частині будинку, який належить ОСОБА_1 . Також суд першої інстанції вказав, що висновок від 14 грудня 2015 року №22-в не містить математичних розрахунків судового експерта про важкість збудованих сторонами конструкцій, а використані судовим експертом прилади, на думку суду, є занадто простими з огляду на характер дослідження. Крім того, суд вказав, що жодна із проведених судових експертиз не визначила моменту виникнення тріщин в частині будинку, що належить ОСОБА_1 та відповідно не визначила наявності причинно-наслідкового зв`язку між будівництвом прибудови ОСОБА_2 і появою тріщин в частині будинку ОСОБА_1 . Також жоден з експертів не визначив, що добудови мають руйнівний характер, можуть зруйнуватися чи зруйнувати будівлі. Судом взято до уваги пояснення представника ОСОБА_2 , відповідно до яких появу тріщин могли спричинити ремонтні роботи, які виконувались ОСОБА_1 . 
За викладених обставин, вказавши, що саме по собі самовільне будівництво прибудов позивачами за первісним та за зустрічним позовами не є причиною для їх знесення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовів обох скаржників.
Згідно із ч. 3 ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
За загальним правилом, вимоги про знесення самочинного будівництва приватні особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 653/104/19(провадження № 61-18648св20).
За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як визначено у ст.ст.102,110 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Апеляційним судом враховано, що правовою підставою пред`явлених первісного та зустрічного позовів у справі позивачами зазначається, зокрема, ст. 391 ЦК України, за якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тож, встановлення факту порушення прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 саме як власників нерухомого майна, а також обставин вчинення вказаним особам перешкод у реалізації прав власника особами, які визначені як відповідачі за пред`явленими первісним і зустрічним позовами, має істотне значення для вирішення по суті спору у даній справі.
Виходячи з того, що у інший спосіб, аніж шляхом призначення та проведення у справі експертного дослідження неможливо встановити обставини, посилаючись на які позивачі за первісним та зустрічним позовами обґрунтовують свої вимоги, а також надати їм належну оцінку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність призначення у справі повторної судової будівельно-технічної експертизи, про що було постановлено відповідну ухвалу від 06 червня 2019 року, задовольнивши клопотання представника ОСОБА_1 . 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вказав на неможливість додатково з`ясувати обставини у справі шляхом проведення геодезичних досліджень ґрунту та обох прибудов, у зв`язку зі скасуванням апеляційним судом ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2018 року у даній справі про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи. Разом з тим, природа понять «додаткова експертиза» та «повторна експертиза» є різною. Так, скасовуючи ухвалу про призначення додаткової експертизи у справі, апеляційний суд наголосив на тому, що судовими експертами вже надано чітку та повну відповідь на зазначене судом питання і така відповідь додаткового уточнення не потребує. Таким чином, встановлено відсутність підстав для призначення саме додаткової судової експертизи. Разом з тим, питання обґрунтованості експертного висновку апеляційним судом не досліджувалось, а тому питання доцільності та обґрунтованості призначення у справі повторної судової експертизи апеляційною інстанцією взагалі не розглядалось та не вирішувалось. Таким чином, скасування апеляційним судом ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда 15 лютого 2018 року про призначення у справі додаткової судової експертизи жодним чином не вплинуло на можливість виконання судом першої інстанції обов`язку щодо встановлення обставин, об`єктивно необхідних для вирішення спору, зокрема, шляхом призначення у справі повторної судової експертизи.
Враховуючи фактичні обставини справи, апеляційним судом на вирішення судовому експерту поставлено наступні питання: 1) чи відповідає будівництво прибудови, позначеної в технічному паспорті літерою «а4» по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва, а саме: містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним тощо? Якщо не відповідає, то вказати в чому полягають невідповідності та які відступи від нормативно-правових актів в галузі будівництва; 2) чи призводить будівництво прибудови, позначеної в технічному паспорті літерою «а4» по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , до аварійного стану будинку та безпосередньо частини будинку, що належить ОСОБА_1 , а також чи спричиняє зазначена прибудова шкоду технічному стану частини будинку, що належить ОСОБА_1 ? Якщо так, то зазначити в чому конкретно це полягає; 3) чи можливе знесення прибудови, позначеної в технічному паспорті літерою «а4» по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , та прибудови, позначеної в технічному паспорті літерою «а5» по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 без нанесення шкоди всьому будинку?; 4) чи призводить будівництво прибудови, позначеної в технічному паспорті літерою «а5» по  АДРЕСА_1 , що належить  ОСОБА_1 до аварійного стану будинку та безпосередньо частини будинку, що належить  ОСОБА_1 , а також чи спричиняє зазначена прибудова шкоду технічному стану частини будинку, що належить  ОСОБА_2 ? Якщо так, та зазначити в чому конкретно це полягає; 5) чи є цілісним та таким, що відповідає нормам ДБН фундамент прибудови, позначеної в технічному паспорті літерою «а5» по АДРЕСА_1 ?; 6) чи відповідає вимогам ДБН відстань від погрібу до фундаменту прибудови, позначеної в технічному паспорті літерою «а5» по  АДРЕСА_1 , та чи відповідає вимогам ґрунт під прибудовою?; 7) яку перебудову необхідно зробити самовільним прибудовам, що позначені в технічному паспорті літерами «а4» та «а5» у разі спричинення ними погіршення технічного стану житлового будинку по АДРЕСА_1 ?
Відповідно до висновку експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Шевченко І.І. за результатами проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи від 28 січня 2021 року №2514/2515/19-27/189-192/21-27 (а.с.4-28 том 5) об`єктами експертного дослідження були прибудова «а4», зведена ОСОБА_2  у 2014 році, яка являє собою двоповерхову будівлю ламаної форми у вигляді двох суміщених по грані прямокутників площею забудови 15,3 кв.м. та 23,50 кв.м. та прибудова «а5», побудована у 2010 році ОСОБА_1 , яка являє собою одноповерхову будівлю прямокутної форми площею забудови 7,80 кв.м.Враховуючи результати проведеного експертного дослідження, зокрема, візуально - інструментального обстеження об`єктів дослідження - прибудов «а4» та «а5», приймаючи до уваги висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи у справі, експертом зроблені наступні узагальнені висновки щодо поставлених на вирішення експертизи питань:
1. Будівництво прибудови «а4», що належить ОСОБА_2 не в повній мірі відповідають вимогам нормативно -правових актів у галузі будівництва. Дослідивши надані матеріали цивільної справи та провівши дослідження на місцевості, експертом було встановлено наступні порушення вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва, під час зведення прибудови «а4»: відсутність документів, які б підтверджували виконання забудовником ОСОБА_2 , зазначених у ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» законодавчих вимог; відсутність документів, які б підтверджували отримання забудовником ОСОБА_2 до початку виконання робіт з будівництва прибудови «а4» зазначеного у п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідного дозвільного документа - зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт; відсутність документів, які б підтверджували виконання забудовником ОСОБА_2 при будівництві прибудови «а4» зазначених у ст.ст. 9, 11, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» законодавчих вимог щодо розробки проектної документації на будівництво, забезпечення будівництва такою проектною документацією та відповідним авторським і технічним наглядом; встановлено порушення, допущені ОСОБА_2 як безпосереднім виконавцем робіт (підрядником будівництва) вимог чинних будівельних норм і правил при виконанні робіт з будівництва прибудови «а4», а саме: ДБН В. 1.2-12-2008 «Будівництво в умовах ущільненої забудови. Вимоги безпеки», ДБН В.2.1-10-2009 «Основи та фундаменти споруд. Основні положення проектування».
2.Будівництво прибудови «а4», що належить ОСОБА_2 , не призводить до аварійного стану всього будинку, а тільки має негативний вплив безпосередньо на частину будинку, що належить ОСОБА_1 та спричиняє шкоду технічному стану частини будинку, що належить ОСОБА_1 . 
3. Знесення прибудови «а4», що належить ОСОБА_2 , та прибудови «а5», що належить ОСОБА_1 технічно можливе без нанесення шкоди всьому будинку.
4. Будівництво прибудови «а5», що належить ОСОБА_1 , не призводить до аварійного стану будинку та безпосередньо частини будинку, що належить ОСОБА_1 , а також зазначена прибудова не спричиняє шкоду технічному стану частини будинку, яка належить ОСОБА_2 .
5. Фундамент прибудови «а5» є цілісним та таким, що відповідає нормам ДБН.
6. На момент зведення прибудови «а5» не було нормативно встановлено, яка конкретно відстань повинна бути від погребу (льоху) до прибудови «а5». Питання відповідності грунту під прибудовою «а5» знаходиться поза межами питань, які розглядаються експертами з будівельно-технічних видів досліджень.
7. Проведення будь-якої перебудови прибудови « ІНФОРМАЦІЯ_1 », будівництво якої призвело негативний вплив на прибудову «а5» є недоцільне, у разі необхідності може бути тільки демонтаж всіх конструктивних елементів та приведення фундаментів у відповідність до вимог ДБН.
Висновок експерта за результатами проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи від 28 січня 2021 року №2514/2515/19-27/189-192/21-27 відповідає вимогам процесуального закону, що ставляться до цього виду письмових доказів. У висновку експерт ОСОБА_6 вказала, що її було попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Зазначене було підтверджено експертом також і у засіданні апеляційного суду. Кожен аркуш змісту висновку повторної судової експертизи скріплений особистим підписом судового експерта. 
На підставі викладеного, беручи до уваги, що висновок повторної судової будівельно-технічної експертизи від 28 січня 2021 року підтверджує та у відповіді на жодне із поставлених питань не спростовує висновок судового експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 14 грудня 2015 року №22-в, апеляційний суд вважає необґрунтованою його критичну оцінку судом першої інстанції. В суді апеляційної інстанції експерт акцентувала увагу, що прибудова ОСОБА_2 вплинула на стан саме узаконеної прибудови ОСОБА_1 (має дві прибудови, одна з яких самочинна), в якій утворились дві тріщини, мають прогресуючий характер. Усунути це можливо лише знесенням прибудови ОСОБА_2 , укріпленням фундаменту, приведеного у нормативну відповідність, під її прибудовою.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог цивільно-процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку пронаявність причинно-наслідкового зв`язку між погіршенням технічного стану приміщень тієї частини житлового будинку, що належить ОСОБА_1 та зведенням ОСОБА_2 прибудови «а4», яка на момент проведення повторної судової експертизи у справі перебувала у стадії незавершеного будівництва.
Отже, наявність порушеного права позивача за первісним позовом зведенням відповідачем прибудови « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підтверджено належними у справі доказами.
За положеннями ч.4 ст. 376 ЦПК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
За змістом ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до ст. 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.
Як встановлено апеляційним судом на підставі належних та допустимих доказів, будь-яка перебудова, як окремих приміщень прибудови «А4», так і будівлі зазначеної прибудови в цілому, необхідність в якій обумовлена усуненням причин погіршення технічного стану приміщень тієї частини житлового будинку, яка належить ОСОБА_1 , без її попереднього знесення (демонтажу) неможлива та недоцільна.
Вирішуючи спір по суті первісного позову ОСОБА_1 в межах доводів та вимог поданої ним апеляційної скарги, апеляційним судом було встановлено неможливість перебудови без її попереднього знесення (демонтажу) самовільно зведеної прибудови «а4», що належить відповідачу за первісним позовом, та порушує права ОСОБА_1 , оскільки значно шкодить технічному стану його майна.
При цьому, колегією суддів враховано наявність можливості, при застосуванні відповідних технологічних операцій та дотримання заходів із забезпечення техніки безпеки, провести знесення (демонтаж) несучих і огороджувальних конструкцій будівлі прибудови «а4» без нанесення шкоди несучим та огороджувальним конструкціям основної частини житлового будинку.
За викладених обставин та враховуючи, що усі використані заходи, у тому числі вжиті апеляційним судом задля примирення сторін, не знайшли відповідного та належного реагування з боку ОСОБА_2 , колегія суддів дійшла висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_1 , а також вимог його апеляційної скарги.
Судом першої інстанції викладеного безпідставно враховано не було, а тому рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 підлягає скасуванню.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується зі здійсненою судом першої інстанції правовою оцінкою зустрічного позову ОСОБА_2 .
Доводи позивача за зустрічним позовом щодо порушення правил безпеки під час газифікації ОСОБА_1 прибудови «а5», затінення вікон позивача за зустрічним позовом зведенням прибудови «а5» тощо в силу наведених вище вимог законодавства не може бути підставами для задоволення вимог про знесення такого будівництва, оскільки цьому крайньому заходу передує виконання ч. 7 ст. 376 ЦК України.
Враховуючи фактичні обставини справи, доводи зустрічного позову не знайшли свого підтвердження наявними у справі доказами, а тому у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції у цій частині. 
Оскільки рішення суду першої інстанції у частині вирішення позову ОСОБА_3 в апеляційному порядку учасниками справи не оскаржувалось, воно не було об`єктом апеляційного розгляду у відповідній частині. 
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.
За ч. 1 ст. 376 ЦПК України,  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку з тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини , що мають значення для справи, висновки у частині вирішення вимог первісного позову не відповідають фактичним обставинам справи, а тому  судом неправильно застосовані норми матеріального права, оскаржуване рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні первісного позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення первісного позову.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у відповідній частині апеляційним судом здійснено новий розподіл судових витрат у справі. Згідно квитанції (а.с.212 том4) ОСОБА_1 сплачено 9420,00 грн. оплата експертизи.
У частині зустрічних позовних вимог оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 376,  381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
                                       П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2019 року у частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 залишити без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2019 року у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 скасувати.
У відповідній частині ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні 3/10 частинами будинку, що належать ОСОБА_1 , шляхом знесення за свій рахунок самовільного будівництва у вигляді двоповерхової прибудови до 1/10 частини будинку, що належить ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 243,60 грн. та за подання апеляційної скарги у сумі 365,40 грн., а також витрати за інформаційно-технічне забезпечення проведення судової будівельно-технічної експертизи № 22 у сумі 2 803,20 грн. та за проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи у сумі 9 420,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л. М. Дьомич
Судді 
                                                        А. М. Головань

С. І. Мурашко