ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2021 року                                                                      Справа № 924/1133/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Юрчук М.І. 

секретар судового засідання Цвіркун О.О. 
за участю представників:
позивача: не з`явився,
відповідача 1: не з`явився,
відповідача 2: Кравчук В.І. - адвокат (ордер № ВХ 10012514 від 27.05.2021), Середюк А.В.,
відповідача 3: Юринець А.В.,
відповідача 4: не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухвалене 08.02.2021 суддею Заверухою С.В. у м. Хмельницький (повний текст рішення складено та підписано 08.02.2021) у справі 924/1133/20
за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Вінницького обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕС.ЗЕТ"
до 2. ОСОБА_2 
до 3. ОСОБА_1 
до 4. ОСОБА_3 
про стягнення солідарно заборгованості за договором кредитної лінії № 456 від 16.05.2018 в сумі 460940, 22 грн., яка складається з основного боргу в сумі 400000 грн., процентів в сумі 55239, 32 грн., 3% річних від простроченої заборгованості в сумі 5179, 97 грн., втрат від інфляції в сумі 521, 17 грн.

ВСТАНОВИВ:
АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницького обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - позивач) звернулося з позовом до Господарського суду Хмельницької області про стягнення солідарно ТзОВ "Ю.ЕС.ЗЕТ" (далі  - відповідач 1), ОСОБА_2 (далі - відповідач 2), ОСОБА_1 (далі - відповідач 3) та ОСОБА_3 (далі - відповідач 4) 400000 грн. основного боргу, 55239, 32 грн. процентів, 5179, 97 грн. 3% річних, 521, 17 грн. втрат від інфляції на підставі договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2018 (із врахуванням внесених змін згідно додаткового договору від 25.09.2018 № 1).
В обгрунтування позову товариство послалось на неналежне виконання відповідачем 1 умов договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2018 на суму 400000 грн. (максимальний ліміт кредитування). Також зазначило про те, що 16.05.2018 та 25.09.2018 між ним та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договори поруки, предметом яких є зобов`язання відповідачів 2, 3, 4 перед кредитором відповідати солідарно з боржником (відповідач 1) за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 08.02.2021 у даній справі вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з відповідачів на користь позивача 400000 грн.  заборгованості за кредитом, 55239, 32 грн. процентів, 196,72 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту, а також 1707,89 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову в частині стягнення 4524, 59 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту, 458, 66 грн. 3% річних від простроченої заборгованості за процентами, 400 грн. інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за тілом кредиту та 121, 17 грн. інфляційних втрат від простроченої заборгованості за процентами -  відмовлено.
Частково не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1  звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою № 15-02/1 від 15.02.2021, в якій просив останнє скасувати  в частині стягнення з нього на користь позивача 400000 грн. заборгованості за кредитом, 55239, 32 грн. процентів, 196, 72 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову в цій частині відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги відповідач 3 обґрунтовує неправильним застосуванням місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права (відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є однією з підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення) та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК). Зокрема вказує, що судом не вірно оцінено обставини спору щодо припинення поруки ОСОБА_1 . Звертає увагу, що внаслідок укладення додаткового договору № 1 від 25.09.2018 до договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2018, за згодою позивача було змінено персональний склад поручителів за кредитом, а саме - здійснено заміну поручителя ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , з якою 25.09.2018 укладено окремий договір поруки. Відтак вважає, що судом не застосовано норми ч. 1 ст. 520 ЦК України, що призвело до неправильного прийняття рішення щодо вимог позивача до ОСОБА_1 .
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.02.2021 у справі 924/1133/20; призначено скаргу до розгляду в судовому засіданні.
Поряд з цим, також частково не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила його скасувати в частині стягнення з останньої на користь позивача 400000 грн. заборгованості за кредитом, 55239, 32 грн. процентів, 196, 72 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту. Ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову в цій частині відмовити повністю.
Відповідач 2 обґрунтовує скаргу не з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України). Аргументуючи свої доводи відмічає, що ОСОБА_2 договір поруки від 25.09.2018 не підписувала, до м. Вінниці не приїзджала. ОСОБА_4 (чоловік відповідача 2) також не їздив у м. Вінницю та жодних документів у банку не підписував. Однак судом вказані обставини жодним чином не враховані. Окрім цього вважає, що судом безпідставно відмовлено в призначенні судової почеркознавчої експертизи, оскільки відповідач 2 звертала увагу на відсутність у неї оригіналу договору поруки, що унеможливлює проведення такої експертизи в позасудовому порядку. Враховуючи, що у відповідача 2 відсутня інша можливість подання доказів того, що нею не було підписано договір поруки, суд позбавив скаржника можливості доказування у справі та в результаті ухвалив незаконне рішення.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 поновлено   ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.02.2021 у справі № 924/1133/20; відкрито апеляційне провадження у справі № 924/1133/20 за апеляційною скаргою відповідача 2; зупинено дію рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.02.2021 у справі № 924/1133/20 до закінчення апеляційного розгляду; призначено скаргу до розгляду в судовому засіданні.
Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відповідно до якого товариство просило суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.02.2020 у справі № 924/1133/20 в повному обсязі, залишити останнє без змін.
Поряд з цим, від відповідача 2 на адресу суду надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.
В обгрунтування клопотання про призначення почеркознавчої експертизи відповідач 2 посилається на те, що від вирішення питання про належність/неналежність підпису на договорі поруки від 25.09.2018 відповідачу 2, залежить вирішення питання про те, чи було волевиявлення останньої на укладення вказаного договору та чи виник у зв`язку з цим у відповідача 2 обов`язок виконання нею як поручителем договору кредитної лінії у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) ТзОВ "Ю.ЕС.ЗЕТ" вказаного вище договору, а також чи є ОСОБА_2 належним відповідачем у даній справі. На вирішення експертизи відповідач просить поставити питання: чи виконано підписи на договорі поруки від 25.09.2018, укладеному між ПАТ "Державний ощадний банк України" та фізичною особою ОСОБА_2 саме нею. З цією метою просить суд витребувати для проведення почеркознавчої експертизи у позивача оригінал договору поруки від 25.09.2018, укладеного між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2 . Проведення експертизи відповідач 2 просить доручити експертам Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (33003, м. Рівне, вул. Гагаріна, 39).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 2 у суді першої інстанції було заявлено аналогічне клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.
Місцевим господарським судом відхилено зазначене клопотання зважаючи на його необґрунтованість заявником, про що постановлено відповідну ухвалу від 13.01.2021.
Враховуючи той факт, що суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість клопотання відповідача щодо доцільності та необхідності проведення у справі судової почеркознавчої експертизи та той факт, що скаржником до суду апеляційної інстанції заявлено аналогічне клопотання без зазначення інших вагомих підстав для призначення такої експертизи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні відповідного клопотання.
Судовою колегією в даному випадку також враховано, що заявником, з огляду на сукупність доказів у справі, не наведено достатньо обгрунтованих підстав для проведення почеркознавчої експертизи. Вказане випливає з наступного.
25.09.2018 було укладено два правочини за участю ОСОБА_2 , зокрема:
- додатковий договір № 1 від 25.09.2018 до договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2018, який укладено між ПАТ "Державний ощадний банк України" та ТОВ "Ю.ЕС.ЗЕТ" в особі директора Середюк А.В. про внесення змін до п. 14 пп. 1.1 Статті 1 "Терміни та їх тлумачення".;
- договір поруки від 25.09.2018, укладений між ПАТ "Державний ощадний банк України" та громадянкою України ОСОБА_2 .
Судом відмічається, що вказані правочини містять підписи сторін на кожній сторінці договорів, а на останній сторінці в розділі "Реквізити та підписи сторін" підписи скріплені відбитками печаток. При цьому, підпис ОСОБА_2 як на договорі поруки так і на додатковому договорі скріплено печаткою ТОВ "Ю.ЕС.ЗЕТ".
Заперечуючи факт підписання договору поруки від 25.09.2018, заявник ОСОБА_2 жодним чином не заперечує підписання нею додаткового договору № 1 в якості директора товариства, а також не спростовує скріплення підпису печаткою товариства. На вказану обставину звернув увагу суд першої інстанції, однак заявником так і було подано належних та допустими доказів протиправності використання печатки чи доказів її втрати, викрадення тощо. Поряд з цим в матеріалах справи знаходиться заява-повідомлення (додаток № 2 до договору поруки) ОСОБА_4 (чоловіка заявниці) про те, що останній обізнаний про укладення його дружиною договору поруки. Стверджуючи, що чоловік не їздив до м. Вінниці для підписання даної заяви, ОСОБА_2 не пояснює з яких джерел вищевказана заява містить інформацію про паспортні дані її чоловіка та інформацію про місце і дату укладення шлюбу із зазначенням номера свідоцтва. Поряд з цим до суду не надходила заява свідка ОСОБА_4 стосовно обставин підписання/непідписання такої заяви.
З огляду на вказані докази та відсутність їх належного спростування, твердження апелянта ОСОБА_2 про те, що договір поруки нею не підписувався та останній не було відомо про його укладення, суд вважає безпідставними.  
Стосовно клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.
В обгрунтування клопотання про зупинення провадження у справі відповідач посилається на ухвалу Вінницького міського суду від 26.02.2021 року, якою відкрито провадження у справі № 127/3954/21 за позовом ОСОБА_2 до АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницького обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання недійсним договору поруки від 25.09.2018.
В силу ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегією суддів констатується, що оскільки на момент розгляду даної справи судом першої інстанції провадження у справі № 127/3954/21 за позовом ОСОБА_2 до АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницького обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання недійсним договору поруки від 25.09.2018 не було відкрито, а судом апеляційної інстанції перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції станом на момент його ухвалення, то рішення Вінницького міського суду у справі № 127/3954/21 буде новим доказом у даній справі № 924/1133/20.
Аналіз положень ст. 269 ГПК України дає підстави дійти висновку, що до суду апеляційної інстанції можуть бути подані додаткові докази, які існували на момент вирішення спору місцевим господарським судом, однак в силу об`єктивних та незалежних від заявника причин не були подані суду. Подання нових доказів, які виникли після прийняття рішення, вказаною статтею не передбачено. 
З огляду на викладене, протокольною ухвалою від 10.06.2021 судом відмовлено апелянту ОСОБА_2 у задоволенні клопотань про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та про зупинення провадження у справі.
В судовому засіданні відповідач 3 та представник відповідача 2 вимоги своїх апеляційних скарг підтримали у повному обсязі, просили їх задоволити з підстав, викладених у останніх. 
Позивач, відповідачі 1 та 4 явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, про час та дату розгляду справи були належним чином повідомлені.
Частиною 1 статті 202 ГПК України, передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зважаючи на те, що усі учасники провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та явка представників обов`язковою не визнавалась, судова колегія дійшла висновку про відсутність перешкод для розгляду апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, апеляційні скарги та відзив, заслухавши відповідача 3 та представника  відповідача 2, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського судів дійшла наступних висновків.
Судами встановлено, що 16.05.2018 між позивачем та відповідачем 1 (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 456, згідно п. 2.1. якого банк зобов`язується надати на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 2.2. договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 14.05.2021. Пунктом 2.3. договору сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі або в еквіваленті 400000 гривень. Пунктом 2.3.2. договору сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з таким графіком: до 01.02.2021 (включно) - 400000 грн.; з 02.02.2021 по 01.03.2021  (включно) - 300000 грн.; з 02.03.2021 по 01.04.2021 (включно) - 200000 грн.; з 02.04.2021 по кінцеву дату повернення (включно) - 100000 грн. З метою дотримання діючого ліміту кредитування згідно з умовами цього договору позичальник зобов`язаний не пізніше першого банківського дня наступного періоду здійснити погашення основної суми боргу у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на такий наступний період. У разі якщо діючий ліміт кредитування буде вичерпано, позичальник має право отримати наступний транш у межах діючого ліміту кредитування за умови погашення основної суми боргу (частково або в повному обсязі) за цим договором. Згідно п. 2.4. договору, кредит надається траншами в порядку та на умовах, передбачених статтею 3 цього договору з рахунку для обліку основної суми боргу в безготівковому порядку на такі цілі (цільове призначення кредиту): 1-й транш у розмірі, що не перевищує 400000 грн.: поповнення обігових коштів (п. 2.4.1. договору). Згідно п. 2.7. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором. При нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватись наступним: Процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірах: 20,8% - застосовується за відсутності підстав для застосування розміру процентної ставки, зазначеного в пп. 2.7.1.2. цього договору (п. 2.7.1.1. договору); 22,8% - застосовується за наявності порушення позичальником зобов`язання встановленого п. 5.3.7. цього договору (п. 2.7.1.2. договору). В силу п. 2.7.6. договору, проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на основну суму боргу та за строк фактичного користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту включно, та до повного погашення основної суми боргу за цим договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту (траншу) приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом (траншем), а день повернення кредиту (траншу) до розрахунку процентів не включається. Відповідно до п. 2.9. договору виконання зобов`язання позичальником та погашення заборгованості за цим договором здійснюється в такій послідовності (черговості): оплата несплачених своєчасно процентів за користування кредитом (у випадках, якщо прострочення буде мати місце); оплата несплаченої своєчасно частини основної суми боргу (у випадках, якщо прострочення буде мати місце); оплата несплачених своєчасно комісійних винагород, визначених цим договором (якщо прострочення буде мати місце); сплата строкових нарахованих процентів за користування кредитом; сплата комісійних винагород за кредитом, визначених цим договором; сплата пені за непогашення у строк основної суми боргу (якщо непогашення буде мати місце); сплата пені за непогашення у строк процентів за користування кредитом (якщо непогашення буде мати місце); сплата пені за непогашення у строк комісійної (-их) винагороди (-д) (якщо непогашення буде мати місце); сплата інших платежів та/або штрафних санкцій, що будуть належати до сплати відповідно до умов цього договору; сплата строкової частини основної суми боргу. Погашення позичальником заборгованості кожної наступної черги повинне відбуватися виключно після повного погашення заборгованості кожної попередньої черги. Згідно п. 3.1.1. договору, банк відкриває рахунок (рахунки) для обліку основної суми боргу відповідно до правил , що діють у банку, та законодавства. Банк надає кредит (транш) в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів з рахунку для обліку основної суми на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку. У відповідності до п. 3.2.1. договору позичальник має право в будь-який час після письмового повідомлення банку про дострокове погашення основної суми боргу, яке надається не менш ніж за 3 банківські дні до моменту погашення, провести таке дострокове погашення основної суми боргу за умови, що в будь-якому випадку нараховані банком проценти за користування кредитом, належні до сплати комісійні винагороди та всі інші суми, які повинні бути сплачені згідно з умовами цього договору, будуть сплачені позичальником до дати підписання додаткового договору про розірвання цього договору або у день підписання додаткового договору. Повне дострокове погашення основної суми боргу здійснюється позичальником в будь-якому разі не пізніше сплати нарахованих банком процентів за користування кредитом та всіх належних до сплати платежів, які повинні бути сплачені згідно з умовами цього договору. В силу п. 3.3.1. договору, банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або майновим поручителем/поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, відкликати кредит та вимагати (в порядку, визначеному пп. 3.3.2. цього договору) повернення суми кредиту та сплати суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно, якщо, зокрема, позичальник вчасно не здійснив погашення основної суми боргу або її частини, або не сплатив проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором та/або за будь-яким іншим договором, який укладений позичальником з банком з метою здійснення будь-якої кредитної операції. Відкликання банком кредиту з підстав, визначених пп. 3.3.1. цього договору здійснюється шляхом направлення позичальнику в порядку, визначеному п. 10.4. цього договору, вимоги про відкликання кредиту. Після отримання від банку зазначеної вище вимоги про відкликання кредиту, позичальник зобов`язаний не пізніше 25 банківських днів з дати направлення банком такої вимоги здійснити повне погашення заборгованості за цим договором (в тому числі повернути основну суму боргу, сплатити нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умов цього договору) (п. 3.3.2. договору). Пунктом 3.4.1. договору сторони погодили, що підставою для визначення суми зобов`язання (включаючи основну суму боргу, суми нарахованих процентів, комісійні винагороди та інші платежі) є виписки з рахунків, відкритих у банку для обліку заборгованості позичальника за цим договором. Згідно п. 4.1. договору, виконання позичальником зобов`язання за цим договором (у тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується: порукою ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) (п. 4.1.2. договору); порукою ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ). Відповідно до п. 5.2.6. договору банк має право з підстав, передбачених пп. 3.3.1. цього договору, відкликати кредит (вимагати повернення суми кредиту (основної суми боргу) та сплати суми нарахованих процентів за користування кредитом, разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором) в порядку, визначеному п. 3.3. цього договору. Згідно п.п. 5.3.1., 5.3.2. договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання, а також зобов`язання за іншими договорами, укладеними з банком. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в цьому договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки. У відповідності до п. п. 10.1., 10.2., 10.3. договору, останній може бути змінений та доповнений за взаємною згодою сторін. Всі зміни та доповнення до цього договору викладаються в письмовій формі та набувають чинності з моменту їх підписання сторонами/їх уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін (за бажанням). Додаткові договори та будь-які інші правочини, укладені на зміну та доповнення умов цього договору, є його невід`ємною частиною. Пунктом 10.4. договору передбачено, що сторони за взаємною згодою встановили, що будь-які повідомлення, вимоги, згоди та інший обмін інформацією, що направляються сторонами одна одній, повинні бути здійснені у письмовій формі. Такі повідомлення вважаються направленими належним чином, якщо вони доставлені адресату кур`єром або відправлені цінним листом (із описом вкладення) / рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у статті 11 цього договору (якщо інша адреса не повідомлена однією стороною іншій стороні відповідно до умов цього договору), або отримані однією стороною від іншої сторони особисто під розпис, крім випадків, коли інший спосіб відправлення повідомлень прямо передбачений умовами цього договору. Датою направлення таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку відправника. Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (за бажанням) та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 10.6. договору).
Додатками 1-4 до договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2018 сторонами погоджено: найменування та місцезнаходження банків (їх кодів та рахунків); довідку про розшифровку рядку 2000 Форми № 2 "Звіт про фінансові результати" Форми № -2м (№ -2мс) "Звіту про фінансові результати" у розрізі видів економічної діяльності; заяву на отримання кредиту (траншу); довідку про надходження грошових коштів на поточні рахунки позичальника в інших банківських установах.
Окрім того, 25.09.2018 між позивачем (банк) та відповідачем 1 (позичальник) було укладено додатковий договір № 1 до договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2018, згідно п. 1 якого сторони домовилися внести зміни до п. 14, пп. 1.1. Статті 1 "Терміни та їх тлумачення", до договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2018 та викласти в наступній редакції: "1.1. Терміни та скорочення використовуються в цьому договорі в такому значенні: поручитель - ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )".
Згідно п. 2 додаткового договору, сторони домовилися внести зміни до п. п. 4.1.2., п. 4.1. Статті 4 "Забезпечення виконання зобов`язання за договором", до договору кредитної лінії № 456 від 16.05..2018 та викласти в наступній редакції: "4.1.2. порукою ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )".
Поряд з цим, 16.05.2018 та 25.09.2018 між позивачем (кредитор), відповідачем 1 (боржник), ОСОБА_1 (поручитель), відповідачем 2 (поручитель) та відповідачем 3 (поручитель) укладено договори поруки, відповідно до п. 2.1. якого поручителі безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язуються перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору. Згідно п. 2.2.1. договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором за невиконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі: повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором. В силу п. 3.2.2. договорів поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитними договором кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник з моменту порушення боржником зобов`язання відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п. 4.2.1. договорів поруки, поручитель зобов`язаний незалежно від зміни фінансового стану безумовно та безвідклично на умовах, визначених цим договором, виконати в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором та за цим договором. Згідно 5.1., 5.2. договорів поруки, сторони засвідчують однакове розуміння ними умов цього договору та його правових наслідків, підтверджують дійсність їх намірів при його укладанні, а також те, що договір не містить ознак фіктивного чи удаваного правочину, що він укладений під впливом помилки щодо його природи, прав та обов`язків сторін, а також під впливом обману чи збігу тяжких обставин. З укладанням цього договору сторони згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких інших умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору. У п. 10.3. договорів поруки передбачено дію поруки в часі: цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та діє протягом 10 років з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п. 10.1.1.); до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань поручителя – повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років (п. 10.1.2.); закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, якщо такі мали місце при виконанні договору (п. 10.1.3.). Пунктом 10.3. договорів поруки передбачено дію та припинення поруки: дія поруки за цим договором для цілей застосування та в розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України становить 10 років з моменту підписання цього договору сторонами та його скріплення печатками сторін (за наявності) (п. 10.3.1.); порука за цим договором припиняється закінченням строку, вказаного в пп. 10.3.1. цього договору, або з моменту повного виконання зобов`язання за кредитним договором (п. 10.3.2.).
Судами встановлено, що у заяві (додаток 2 до договору поруки від 25.09.2018) ОСОБА_4 повідомив про те, що йому відомо про укладання його дружиною, ОСОБА_2 , договору поруки, який забезпечує виконання відповідачем 2 (боржник) зобов`язань за договором кредитної лінії № 456 від 16.05.2018, укладеним між позивачем та боржником у сумі 400000 грн., із остаточним терміном повернення не пізніше 14.05.2021, на умовах, зазначених у договорі кредитної лінії № 456 від 16.05.2018 ОСОБА_4 надав згоду на укладення його дружиною вищевказаного договору поруки, визначаючи усі без винятку умови договору та строки повернення грошових коштів на його розсуд. Також сповіщено про те, що цей договір укладається його дружиною в інтересах сім`ї, відповідає спільному волевиявленню. Будь-які заперечення відсутні.      
З матеріалів справи вбачається, що 26.08.2020 філією Вінницького обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" надіслано відповідачу 1 вимогу (№ 101.20-10/1386), відповідно до якої філія вимагає на підставі п. 3.3.1. кредитного договору повернення всієї суми кредиту здійснення платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та інших платежів у сумі 441376, 90 грн. Вимога надіслана рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яку вручено 03.09.2020.
18.05.2020 філія Вінницького обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" звернулася до ОСОБА_3 (фінансового поручителя) із листом № 69 (отримано ОСОБА_3 18.05.2020), у якому повідомлялося про термінове погашення заборгованості ТзОВ  "Ю.ЕС.ЗЕТ" по договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2020, а саме: 400000 грн. - прострочена сума тіла кредиту; 20459, 01 грн. - прострочена сума процентів; 888, 34 грн. - пеня. Також, 26.08.2020 філією Вінницького обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" було надіслано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (фінансовим поручителям) листи, у яких повідомлялось про те, що станом на 26.08.2020 по Товариству з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕС.ЗЕТ" існує прострочена кредитна заборгованість, а саме: 400000 грн. - заборгованість за простроченим основним боргом; 41372, 66 грн. - заборгованість за простроченими нарахованими процентами; 4, 24 грн. - пеня, а тому у відповідності до умов договорів поруки поручителі не пізніше 25 банківських днів з дати направлення вимоги мають здійснити повне погашення заборгованості за цим договором.  
Як вбачається із банківських виписок, заборгованість відповідача 1 станом на 12.10.2020 за основним боргом становить 400000 грн., по нарахованим відсоткам - 197685, 78 грн., по комісії - 10,96 грн.
29.05.2018 загальними зборами учасників ТзОВ "Ю.ЕС.ЗЕТ" (протокол № 3) вирішено, зокрема, вивести зі складу учасників товариства ОСОБА_1 та передати належну йому частку в статутному капіталі товариства в розмірі 1320000 грн., що становить 66% статутного капіталу товариства ОСОБА_2 ; включити до складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕС.ЗЕТ" ОСОБА_2 .
В силу ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно ст. 11 ЦК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Як встановлено судами, підтверджується матеріалами справи та зазначено вище, між позивачем (банк) та відповідачем 1 (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 456, за умовами якого  якого банк зобов`язується надати на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором. Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі або в еквіваленті 400000 грн.
Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України "Позика", якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
В силу ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено судами обох інстанцій, відповідач 1 (позичальник) користувався грошовими коштами в межах кредитної лінії, відкритої в межах договору № 456 від 16.05.2018. Проте, позивач, керуючись п. 3.3.1. договору кредитної лінії, зважаючи на невиконання відповідачем 1 взятих на себе зобов`язань щодо здійснення погашення простроченої основної суми боргу та прострочених нарахованих процентів у встановлені договором строки, надіслав відповідачам 1, 2, 3 вимоги від 26.08.2020 про дострокове повернення 400000 грн. основного богу, 41372, 66 грн. нарахованих процентів, 4,24 грн. пені, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 26.08.2020 (отримана відповідачем 1 03.09.2020) та поштовими конвертами. Поряд з цим, 18.05.2020 надіслана вимога до відповідача 4 про погашення заборгованості відповідача 1 по договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2020.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як зазначено вище, умовами п. 3.3.1. договору сторони визначили, що банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або майновим поручителем/поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, відкликати кредит та вимагати (в порядку, визначеному пп. 3.3.2. цього договору) повернення суми кредиту та сплати суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно, якщо, зокрема, позичальник вчасно не здійснив погашення основної суми боргу або її частини, або не сплатив проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором та/або за будь-яким іншим договором, який укладений позичальником з банком з метою здійснення будь-якої кредитної операції. Пунктом 3.3.2. договору сторони передбачили, що відкликання банком кредиту з підстав, визначених пп. 3.3.1. цього договору здійснюється шляхом направлення позичальнику в порядку, визначеному п. 10.4. цього договору, вимоги про відкликання кредиту. Після отримання від банку зазначеної вище вимоги про відкликання кредиту, позичальник зобов`язаний не пізніше 25 банківських днів з дати направлення банком такої вимоги здійснити повне погашення заборгованості за цим договором (в тому числі повернути основну суму боргу, сплатити нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умов цього договору.
З огляду на викладене, позивач скористався своїм, передбаченим умовами договору, правом вимоги дострокового повернення кредиту шляхом направлення позичальнику та поручителям вимог про повне дострокове погашення кредиту за договором кредитної лінії № 456 від 16.05.2018, в яких вимагав не пізніше 25 банківських днів з дати направлення вимоги здійснити повне погашення заборгованості.
Враховуючи те, що вимогу про повне дострокове погашення кредиту позивачем було надіслано 26.08.2020, кінцевим терміном для повернення всієї суми кредиту, в тому числі процентів є 30.09.2020. Такими діями банк на власний розсуд змінив порядок, умови і строк дії договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2018.
Банком, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем 1 своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, було заявлено до стягнення 400000 грн. заборгованості за простроченим основним боргом. Вказана сума заборгованості підтверджується також розрахунком заборгованості за основним боргом та банківськими виписками від 12.10.20120, відповідно до яких банком 17.05.2018 перераховано відповідачу 1 кошти у розмірі 400000 грн. на рахунок НОМЕР_4 , що погоджений сторонами у додатку 1 до договору № 456 від 16.05.2018. Поряд з цим, з підтвердження даної суми заборгованості місцевим господарським судом було підставно взято до уваги п. 3.4.1. кредитного договору, яким сторони погодили, що підставою для визначення суми зобов`язання (включаючи основну суму боргу, суми нарахованих процентів, комісійні винагороди та інші платежі) є виписки з рахунків, відкритих у банку для обліку заборгованості позичальника за цим договором.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду про те, що надані позивачем банківські виписки з особового рахунку клієнта (ТзОВ "Ю.ЕС.ЗЕТ") є належними та допустимими в межах даної справи доказами підтвердження видачі кредиту відповідачу 1 за кредитним договором. Відповідачами не було надано заперечень стосовно факту отримання кредитних коштів, при цьому відповідачами не спростовано розміру заявленої до стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відтак, суд апеляційної інстанції визнає висновки суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 400000 грн. по договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2018, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Окрім того, в силу ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
В свою чергу, пунктом 2.7. договору сторони погодили, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором. При нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватись наступним: Процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірах: 20,8% - застосовується за відсутності підстав для застосування розміру процентної ставки, зазначеного в пп. 2.7.1.2. цього договору (п. 2.7.1.1. договору); 22,8% - застосовується за наявності порушення позичальником зобов`язання встановленого п. 5.3.7. цього договору (п. 2.7.1.2. договору). Згідно до п. 2.7.6. договору, проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на основну суму боргу та за строк фактичного користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту включно, та до повного погашення основної суми боргу за цим договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту (траншу) приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом (траншем), а день повернення кредиту (траншу) до розрахунку процентів не включається.
Позивачем, на суму наданого кредиту у розмірі 400000 грн. за період з 17.05.2018 по 30.09.2020 із застосуванням процентної ставки у розмірі 20,8%, нараховано 197685, 78 грн. процентів за користування кредитом, які відповідач 1 мав щомісячно сплачувати. 
Всупереч цьому, відповідачем 1 частково виконано зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 142446, 46 грн., а починаючи з 28.02.2020 по 30.09.2020, останній припинив погашення заборгованості за процентами, відтак, розмір несплачених процентів за вказаний період склав 55239, 32 грн.
З огляду на те, що, як вказано вище, банк скористався своїм правом на пред`явлення вимоги про дострокове повернення заборгованості та мала бути виконана протягом 25 банківських днів з моменту відправлення повідомлення, у останнього відсутні підстави для нарахування процентів за кредитом після 30.09.2020, тобто, позивачем правомірно було нараховано проценти до вказаної дати. 
Відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з місцевим господарським судом щодо правомірності нарахування процентів за користування кредитом в сумі 55239, 32 грн. 
Поряд з цим, при звернені із вказаним позовом позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідачів 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 5179, 97 грн. (яка складається із: 4721, 32 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту та 458, 66 грн. - 3% річних від простроченої заборгованості за процентами), а також 521, 17 грн. (яка складається з 400 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за тілом кредиту та 121, 17 грн. - загальна сума інфляційних втрат від простроченої заборгованості за процентами).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виходячи із розрахунку позивача (заявлених періодів), вимога про стягнення за кредитним договором № 456 від 16.05.2018 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту, 3% річних від простроченої заборгованості за процентами, інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за тілом кредиту, інфляційних втрат від простроченої заборгованості за процентами за період до 30.09.2020 (тобто не пізніше 25 банківських днів з дати направлення вимоги) згідно зі ст. 625 ЦК України за прострочення зобов`язання, не підлягає задоволенню, оскільки норма частини першої статті 1048 ЦК України й охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.
Відтак, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про підставність стягнення суми 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 196, 72 грн. за період з 01.10.2020 по 06.10.2020, тобто за період прострочення зобов`язання згідно зі ст. 625 ЦК України.
В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.
Як зазначено вище, 16.05.2018 та 25.09.2018 між позивачем (кредитор), відповідачем 1 (боржник) та відповідачами 2, 3, 4 (поручителі) було укладено договори поруки, згідно умов якого поручителі безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язуються перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору. В силу п. 2.2.1. договорів поруки, поручителі відповідають перед кредитором за невиконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі: повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором. Пунктом 3.2.2. договорів поруки передбачено, що у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитними договором кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник з моменту порушення боржником зобов`язання відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п. 4.2.1. договорів поруки, поручитель зобов`язаний незалежно від зміни фінансового стану безумовно та безвідклично на умовах, визначених цим договором, виконати в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором та за цим договором. Пунктом 10.1.1. договорів поруки передбачено дію поруки в часі: цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та діє протягом 10 років з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є солідарними боржниками разом з ТзОВ "Ю.ЕС.ЗЕТ" перед позивачем за зобов`язаннями по договору кредитної ліні № 456 від 16.05.2018. 
Судом першої інстанції правомірно відхилено доводи відповідача 3 про припинення зобов`язання, що виникло на підставі договору поруки від 16.05.2018, у зв`язку зі зміною поручителів - ОСОБА_1 на ОСОБА_2 та оформленого додатковим договором № 1 від 25.09.2018, оскільки в матеріалах справи наявні договори поруки від 16.05.2018 та від 25.09.2018, згідно яких поручителями за зобов`язаннями божника відповідно до умов кредитного договору виступають ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вказані договори поруки є чинними та не визнавалися недійсними в судовому порядку, а  також не розірвані у встановленому законом порядку. Крім того, укладеним з ОСОБА_1 договором поруки були визначені виключні підстави припинення поруки, які відповідачем 3 в ході розгляду справи по суті не доведені. 
Місцевий господарський суд вірно вказав, що заміна назви поручителя у тексті кредитного договору, не є свідченням заміни самого поручителя за договором поруки, оскільки вказаний правочин є самостійною угодою про який можна не зазначати в кредитному договорі. Крім того, позивач вважає відповідача 3 саме поручителем за кредитним договором, про що свідчить заява останнього щодо залучення співвідповідача, та укладення з відповідачем 2 окремого договору поруки, а не внесення змін до вже існуючого договору поруки. Звертається увага, що вихід відповідача 3 зі складу засновників товариства - боржника не є свідченням припинення договору поруки.
Посилання апелянта на незастосування судом першої інстанції в даному випадку ч. 1 ст. 520 ЦК України, за нормами якої боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом, колегією суддів до уваги не приймається. По-перше, додатковий договір № 1 за своїм змістом не є угодою про заміну боржника (поручителя). По-друге, умови додаткового договору свідчать про залучення поручителя ОСОБА_2 , що в подальшому відобразилось в укладенні окремого договору поруки від 25.09.2018 з останньою. По-третє, ні додатковий договір, ні договір поруки з ОСОБА_2 не містять жодної згадки про поручителя ОСОБА_1 та можливість його заміни поручителем ОСОБА_2 .
Враховуючи, що апелянтом ОСОБА_2 належними доказами не доведено судам та не спростовано факт укладення договору поруки від 25.09.2018, аргументи останньої відхиляються як безпідставні.       
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність часткового задоволення позову з солідарним стягненням з відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3 та відповідача 4 суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 400000 грн., суми процентів у розмірі 55239, 32 грн. та сума 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 196, 72 грн. по договору кредитної лінії № 456 від 16.05.2018 та про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 4524, 59 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту, 458, 66 грн. 3% річних від простроченої заборгованості за процентами, 400 грн. інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за тілом кредиту та 121, 17 грн. інфляційних втрат від простроченої заборгованості за процентами.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.02.2021 року у справі № 924/1133/20 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його зміни чи скасування не вбачається. 
Наведені скаржниками у своїх апеляційних скаргах підстави не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому в задоволенні скарг слід відмовити.
В силу ст. 129 ГПК України понесені скаржниками судові витрати за розгляд апеляційних скарг покладаються на них.
Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 08 лютого 2021 року у справі № 924/1133/20 залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу № 924/1133/20 повернути  Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено "18" червня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                      Тимошенко О.М. 

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.  

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.