ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року		Справа № 380/1366/20 пров. № А/857/6946/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року (суддя Сакалош В.М., м.Львів, повний текст складено 23 лютого 2021 року) у справі за їх позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою щодо невиконання відповідачем рішення суду і застосування до нього заходів в порядку процедури судового контролю (далі – Заява) в якій просили:
визнати, що Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області (далі – Головне управління) не виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року, яке набрало законної сили 09.12.2020 (далі – Рішення суду) щодо надання позивачам обґрунтованої і повної відповіді на кожний пункт/підпункт їх звернення від 27.08.2019;
визнати звіт відповідача щодо виконання Рішення суду, таким, що не підтверджує його виконання;
встановити Головному управлінню новий строк для подання звіту про виконання Рішення суду;
накласти на керівника Головного управління штраф, розмір якого встановити в межах, передбачених положеннями частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС);
половину штрафу, який буде встановлено судом за результатами розгляду даної Заяви стягнути на користь заявників у рівних частках кожному.
Вказана Заява мотивована тим, що Головним управлінням не виконано вимоги Рішення суду щодо подання звіту про його виконання. Адже передумовою подання такого звіту є власне виконання Рішення суду в частині надання повної та обґрунтованої відповіді позивачам на їх звернення від 27.08.2019.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року Заяву задоволено. Зобов`язано Головне управління подати звіт про виконання Рішення суду протягом 30 робочих днів з моменту набрання ухвалою законної сили.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржили позивачі, які із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права та процесуального права, просять таку скасувати в частині відмолених вимог, та задовольнити вимоги Заяви в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги, з покликанням на окремі обставини справи вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Головним управлінням порушено строк подання звіту про виконання Рішення суду, також не надано жодної оцінки поданому звіту в порівняні з тим чи надано у зазначеному звіті відповіді на всі вимоги, що наведені позивачами у зверненні від 27.08.2019. Також звертають увагу на те, що суд першої інстанції грубо порушив норми процесуального права щодо процедури слухання справи, та не розгляду жодного клопотання позивачів щодо витребування додаткових документів (Поземельних книг) для повного з`ясування всіх обставин справи.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав. Просив відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю представника відповідача в іншому судовому засіданні.
Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції вважає, що таке задоволенню не підлягає, оскільки Головне управління завчасно (21.04.2021) було повідомлено про час та місце розгляду справи та могло забезпечити участь іншого представника в даному судовому засіданні. Крім того, відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів-апелянтів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управління у встановлені строки не надано належних доказів про виконання Рішення суду у повному обсязі, тому виникла необхідність зобов`язати відповідача подати звіт про виконання Рішення суду.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.08.2019 позивачі звернулись до відповідача із заявою про проведення розслідування і надання інформації (т.1 а.с.88-97).
З даної заяви вбачається, що позивачі просили відповідача надати їм наступну розширену інформацію:
1. Щодо процедур і документів, пов`язаних із реєстрацією/поданням земельно- кадастрових даних земельних ділянок, що знаходяться на АДРЕСА_1 , у періоди: а) виготовлення Державних актів права власності на земельні ділянки; б) після видачі власникам Державних актів права власності на земельні ділянки; в) після втрати чинності Державних актів права власності на земельні ділянки, просили:
1.1. навести повний перелік всіх нормативних документів (законів України, положень, інструкцій тощо) із врахуванням змін, що вносились у них, чинних у період з 31 жовтня 2002 р. (дати прийняття третьою сесією 4-го скликання Львівської міської ради (далі – ЛМР) ухвали №102 про передачу власникам приватного будинку АДРЕСА_1 у приватну власність земельних ділянок, які були у їх користуванні) по даний час, якими керувались (повинні були керуватись) працівники Головного управління Відділу Держгеокадастру у м. Львові, а також юридичні особи, правонаступниками яких є вказані щойно органи, при вчиненні ними дій з реєстрацїї/внесення земельно-кадастрових даних земельних ділянок в документи/форми згідно процедури, передбаченої законодавством, у такі періоди: - до моменту виготовлення Державних актів права власності на земельні ділянки; - після видачі власникам Державних актів; - після втрати чинності Державних актів;
1.2. з посиланням на нормативні документи, вказані вище у підпункті 1.1, навести повний перелік всіх випадків, коли працівники Держгеокадастру України (відповідних підрозділів) мали/мають підстави констатувати, що Державний акт права власності на земельну ділянку втратив чинність;
1.3. навести перелік всіх документів і форм (як паперових, так і електронних), а також термінів їх зберігання, які створювались у вказаний вище у підпункті 1.1 період часу, в яких були відображені дані про власника відповідної земельної ділянки і площу цієї земельної ділянки, у які вносились записи: - при виготовленні Державного акта права власності на земельну ділянку; - після втрати чинності Державного акта права власності на земельну ділянку;
1.4. навести перелік всіх документів і форм, зазначених вище у підпункті 1.3, якими Головне управління і/або Відділ Держгеокадастру у м. Львові, а також юридичні особи, правонаступниками яких є ці органи, передавали інформацію про власників земельних ділянок, їх площу тощо до Держгеокадастру України;
1.5. навести точні дати внесення відомостей (реєстрації) земельних ділянок з кадастровими номерами 4610137200:06:002:0001, 4610137200:06:002:0002, 4610137200:06:002:0003, 4610137200:06:002:0004, 4610137200:06:002:0009 у Державний земельний кадастр, а також назву органу, який вносив ці відомості;
1.6. повідомити дату відображення відомостей про зазначені вище у підпункті 1.5 земельні ділянки у Публічній кадастровій карті України (http://map.land.gov.ua/kadatrova- karta);
1.7. повідомити, у якій формі (паперовій і/або електронній) Відділ Держгеокадастру у м. Львові, а також юридичні особи, правонаступником яких він є, подавали земельно- кадастрові дані про земельні ділянки заявників до податкового органу у 2003 - 2016 роках; вказати на чию адресу (податкової інспекції Личаківського району або ж вищої інстанції) надсилались/відправлялись ці дані.
2. Щодо земельно-кадастрових даних земельних ділянок на АДРЕСА_1 , якими володів/володіє ОСОБА_1 , просили:
2.1. підтвердити/спростувати факт подання ОСОБА_3 у 2003 - 2007 роках до податковому органу даних для нарахування земельного податку ОСОБА_1 із загальною площею землі в розмірі 0,153600 га;
2.2. підтвердити/спростувати, що площа землі в розмірі 0,153600 га, яку отримував податковий орган для нарахування земельного податку ОСОБА_1 протягом 2003 - 2007 років, є записана в Поземельних книгах відповідних земельних ділянок, розташованих на АДРЕСА_1 ;
2.3. якщо за період 2003 - 2007 років в Поземельних книгах вказана загальна площа земельних ділянок ОСОБА_1 в розмірі 0,153600 га, то просимо повідомити, на підставі яких правових документів були зроблені ці записи;
2.4. якщо за період 2003 - 2007 років в Поземельних книгах вказана загальна площа земельних ділянок ОСОБА_1 в розмірі 0,153600 га, то просимо повідомити кадастрові номери/кадастровий номер і цільове призначення цих земельних ділянок/ділянки;
2.5. якщо за період 2003 - 2007 років в Поземельних книгах зазначена загальна площа земельних ділянок ОСОБА_1 в розмірі 0,153600 га, то просимо вказати, який правовий статус (власність, постійне користування тощо) мала ця земельна ділянка (ці ділянки) і чи змінювався цей статус протягом 2003 - 2007 років?;
2.6. підтвердити/спростувати подання Вами у 2008 - 2016 роках до податкового органу даних для нарахування земельного податку ОСОБА_1 із загальною площею землі в розмірі 0,179000 га;
2.7 вказати кадастровий номер, цільове призначення земельної ділянки/ділянок загальною площею 0,179000 га, зазначених у підпункті 2.6, а також підтвердити факт відображення даних цих ділянок у відповідній Поземельній книзі/книгах із зазначенням їх реквізитів (номерів, дат початку ведення тощо);
2.8. вказати всі правові документи, на підставі яких в Поземельній книзі/книгах, зазначених у підпункті 2.7, вносились всі записи щодо площ земельної ділянки/ділянок та ії/їх власників (користувачів тощо);
2.9. вказати, який правовий статус (власність, постійне користування тощо) мала земельна ділянка/ділянки, зазначені у підпункті 2.7, і чи змінювався цей статус протягом 2008 - 2016 років?;
2.10. вказати загальну площу землі і окремих земельних ділянок, а також їх нормативну грошову оцінку, яка подавалась Вами у 2017 - 2019 роках до податкового органу для нарахування земельного податку ОСОБА_1 ;
2.11. підтвердити, що вказані Вами у підпункті 2.10 земельно-кадастрові дані земельних ділянок є записані у відповідних Поземельних книгах і вказати їх кадастровий номер та цільове призначення земельних ділянок;
2.12. вказати всі правові документи, на підставі яких в Поземельній книзі/книгах ділянок, зазначених у підпункті 2.11, вносились всі записи щодо площ земельної ділянки/ділянок та ії/їх власників (користувачів) тощо протягом 2017-2019 років;
2.13. вказати, який правовий статус (власність, постійне користування тощо) мала земельна ділянка/ділянки, зазначені у підпункті 2.11, і чи змінювався цей статус протягом 2017- 2019 років?;
2.14. вказати всі реквізити (номери, дати початку ведення тощо) Поземельної книги/книг земельних ділянок, зазначених у підпункті 2.11;
2.15. підтвердити/спростувати, що у згаданих вище Поземельних книгах/ книзі, на підставі якої/яких подавались дані до податкового органу для нарахування земельного податку ОСОБА_1 протягом 2003 - 2019 років, є записи, які вказують, що земельна ділянка/ділянки надавалась або є надана в оренду іншим особам, або існують інші записи, які би вказували, що цими земельними ділянками/ділянкою розпоряджались/ мають право розпоряджатися/користуватися інша фізична особа ніж ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 , або інша юридична особа;
3. Щодо земельно-кадастрових даних земельних ділянок на АДРЕСА_1 , якими володіла/володіє ОСОБА_2 , просили:
3.1. підтвердити/спростувати факт подання Вами у 2003 - 2007 роках до податковому органу даних для нарахування земельного податку ОСОБА_2 із загальною площею землі в розмірі 0,076800 га;
3.2. підтвердити/спростувати, що площа землі в розмірі 0,076800 га, яку отримував податковий орган для нарахування земельного податку ОСОБА_2 протягом 2003 - 2007 років, є записана в Поземельних книгах відповідних земельних ділянок, розташованих на АДРЕСА_1 ;
3.3. якщо за період 2003 - 2007 років в Поземельних книгах вказана загальна площа земельних ділянок ОСОБА_2 в розмірі 0,076800 га, то просимо повідомити, на підставі яких правових документів були зроблені ці записи;
3.4. якщо за період 2003 - 2007 років в Поземельних книгах вказана загальна площа земельних ділянок ОСОБА_2 в розмірі 0,076800 га, то просимо повідомити кадастрові номери/кадастровий номер / цільове призначення цих земельних ділянок/ділянки;
3.5. якщо за період 2003 - 2007 років в Поземельних книгах зазначена загальна площа земельних ділянок ОСОБА_2 в розмірі 0,076800 га, то просимо вказати, який правовий статус (власність, постійне користування тощо) мала ця земельна ділянка (ці ділянки) і чи змінювався цей статус протягом 2003 - 2007років?;
3.6. підтвердити/спростувати подання Вами у 2008 - 2016 роках до податкового органу даних для нарахування земельного податку ОСОБА_2 із загальною площею землі в розмірі 0,145700 га;
3.7. вказати кадастровий номер, цільове призначення земельної ділянки/ділянок загальною площею 0,145700 га, зазначених у підпункті 3.6, а також підтвердити факт відображення даних цих ділянок у відповідній Поземельній книзі/книгах із зазначенням їх реквізитів (номерів, дат початку ведення тощо);
3.8. вказати всі правові документи, на підставі яких в Поземельній книзі/книгах, зазначених у підпункті 3.7, вносились всі записи щодо площ земельної ділянки/ділянок та її/їх власників (користувачів тощо);
3.9. вказати, який правовий статус (власність, постійне користування тощо) мала земельна ділянка/ділянки, зазначені у підпункті 3.7, і чи змінювався цей статус протягом 2008 - 2016 років?;
3.10. вказати загальну площу землі і окремих земельних ділянок, а також їх нормативну грошову оцінку, яка подавалась Вами у 2017 - 2019 роках до податкового органу для нарахування земельного податку ОСОБА_2 ;
3.11. підтвердити, що вказані Вами у підпункті 3.10 земельно-кадастрові дані земельних ділянок є записані у відповідних Поземельних книгах і вказати їх кадастровий номер та цільове призначення земельних ділянок;
3.12. вказати всі правові документи, на підставі яких в Поземельній книзі/книгах ділянок, зазначених у підпункті 3.11, вносились всі записи щодо площ земельної ділянки/ділянок та її/їх власників (користувачів) тощо протягом 2017-2019 років;
3.13. вказати, який правовий статус (власність, постійне користування тощо) мала земельна ділянка/ділянки, зазначені у підпункті 3.11, і чи змінювався цей статус протягом 2017-2019 років?;
3.14. вказати всі реквізити (номери, дати початку ведення тощо) Поземельної книги/ книг земельних ділянок, зазначених у підпункті 3.11;
3.15. підтвердити/спростувати, що у згаданих вище Поземельних книгах/книзі, на підставі якої/яких подавались дані до податкового органу для нарахування земельного податку ОСОБА_2 протягом 2003 - 2019 років, є записи, які вказують, що земельна ділянка/ділянки надавалась або є надана в оренду іншим особам, або існують інші записи, які би вказували, що цими земельними ділянками/ділянкою розпоряджались/мають право розпоряджатися/користуватися інша фізична особа ніж ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 , або інша юридична особа.
На вищевказане звернення відповідач листом від 25.09.2019 №КО- 505/0-738/6-19 «Про розгляд звернення» надіслав інформацію щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 9 квітня 2019 року у справі №813/4276/14 надану Відділом у місті Львові Головного управління листом від 09.09.2019 №1316/409-19-0.37 (т.1 а.с.98-101).
Вирішуючи у судовому порядку спір щодо належного надання Головним управлінням відповіді на заяву позивачів від 27.08.2019 Рішенням суду, що залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2020 року (далі – Постанова суду) позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління щодо ненадання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обґрунтованої відповіді на їх заяву від 27.08.2019. Зобов`язано Головне управління надати обґрунтовану і повну відповідь на кожний пункт/підпункт заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 27.08.2019.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення. Зобов`язано Головне управління подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду протягом 45 робочих днів з моменту набрання ним законної сили (т.2 а.с.13-33, 232-252).
25.01.2021 Головне управління надало звіт про виконання Рішення суду (далі – Звіт), що підтверджується листом №9-13-0.6-846/2/21, який було направлено позивачам листом від 25.01.2021 №31-13-0.6-449/2-21 та до суду першої інстанції (т.3 а.с.76-97).
Відповідно до статті 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За змістом частини першої статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З наведених правових норм, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, а виконання рішення забезпечується, зокрема, і шляхом встановлення судового контролю у виді подання звіту про виконання судового рішення.
Як видно з матеріалів справи Рішення суду набрало законної сили 09.12.2020. Звіт, що поданий Головним управлінням 25.01.2021 та зареєстровано в суді першої інстанції 10.02.2021 (т.3 а.с.12-20).
Проте, суд першої інстанції вказав, що до поданого Звіту ставиться критично, оскільки він був поданий уже після звернення позивачів із заявою від 01.02.2021 та із пропуском встановленого у рішенні суду строку, а тому такий не може об`єктивно оцінюватися судом.
Такі висновки суду першої інстанції не є вірними, так як з наведеного вище встановлено, що відповідачем дотримано строку для подання Звіту, що встановлений Рішенням суду, і вказане не заперечується позивачами.
Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Тобто, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.
Суд апеляційної інстанції вказує на те, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.
З наявних матеріалів справи видно, що заява позивачів від 27.08.2019 складався з трьох пунктів кожен з яких розділений на відповідні підпункти.
Відповідно до листа від 25.01.2021 щодо виконання рішення суду № 31-13-0.6-437/2-21 відповідачем на підпункт 1.1 пункту 1 заяви перелічено нормативні документи, якими керуються у своїй діяльності органи Держкомзему України, Держземагенства та Держгеокадастру, а також наведено посилання за яким можна ознайомитись з розширеною інформацією щодо цих нормативно правових-актів. На підпункт 1.2 вказано, що вищенаведеними нормативними документами не передбачено чіткого переліку всіх випадків, коли працівники Держгеокадастру України (відповідних підрозділів) мають/мали підстави констатувати, що Державний акт права власності на земельну ділянку втратив чинність, однак варто зазначити, що скасування державного акта (втрати ним чинності) може констатуватись на підставі та за наявності відповідного розпорядження органу місцевого самоврядування, який видав акт або відповідного рішення суду, яке набрало законної сили. У відповідь на підпункт 1.3 Головним управління вказано, що Порядок складання державного акта до 2313 року передбачалося ІІ розділом «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і права постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999 №43 зі змінами. З 01.01.2013 набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанова Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 17.10.2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», згідно з якими повноваження територіальних органів Держкомземагенства (на той час) у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій) з 01.01.2013 припинилися. Станом на даний час державні акти не видаються. Щодо підпункту 1.4 то зазначено, що Головне управління або Відділ Держгеокадастру у м.Львові, а також юридичні особи правонаступниками яких є ці органи, передавали/передають інформацію про власників земельних ділянок, їх площу тощо до Держгеокадастру України за письмовим (електронним) запитом останніх (вказано адресу головного офісу); У підпункті 1.5 перелічено дати внесення відомостей (реєстрації) земельних ділянок з запитуваними кадастровими номерами у Державний земельний кадастр; На пункт 1.6 надано відповідь, що відповідачу не відомі дати відображення відомостей про земельні ділянки на Публічній кадастровій карті України, оскільки такі дані вносяться адміністратором Національної кадастрової системи після державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відповідно до «порядку адміністрування Державного земельного кадастру», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.12.2012 №153/22685. У підпункті 1.7 відповіді щодо виконання Рішення суду зазначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Проте, законодавством чітко не встановлено конкретної форми подання земельно-кадастрових даних до податкових органів.
Щодо відповідей на підпункти питань у пункті 2 заяви позивачів від 27.08.2019, то Головним управлінням надано наступні відповіді. Так, у підпункті 2.1 зазначено, що підтвердити чи спростувати факт подання у 2003 - 2007 роках до податковому органу даних для нарахування земельного податку ОСОБА_1 із загальною площею землі в розмірі 0,153600 га у будь-якій формі є неможливим, оскільки листування з фізичними, юридичними особам, а також з органами державної влади та місцевого самоврядування за вказаний часовий період було знищено (відповідно до діючої номенклатури); У пункті 2.2 відповіді зазначено, що Головне управління не може підтвердити/спростувати факт, що площа землі в розмірі 0,153600 га, яку отримував податковий орган для нарахування земельного податку ОСОБА_1 протягом 2003 - 2007 років, є записана в Поземельних книгах відповідних земельних ділянок, розташованих на АДРЕСА_1 , оскільки станом на даний час в Поземельних книгах земльних ділянок фігурують земельні ділянки: 4610137200:06:002:0001 загальною площею 0,1000 га (частка у праві власності ОСОБА_1 – 2/3), а також 46101137200:06:002:0003 загальною площею 0,1123 га, розташовані в АДРЕСА_1 (далі – Земельні ділянки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 відповідно). Інші наведені заявником факти Головному управлінню не відомі. У відповідь на підпункт 2.3 вказано, що станом на даний час в Поземельних книгах, які є у власності ОСОБА_1 фігурують Земельні ділянки 0001 (дата внесення до Поземельної книги – 17.05.2005) загальною площею 0,1000 га (частка власності  - 2/3), а також Земельна ділянка НОМЕР_2 (дата внесення запису до Поземельної книги – 15.01.2003) загальною площею 0,1123 га розташовані в АДРЕСА_1 . Введення Поземельних книг на той час регулювалось 12 розділом «Тимчасового порядку введення Державного реєстру земель» затвердженого наказом Держкомзему України від 02.07.2003 №174 (далі – Тимчасовий порядок); На підпункт 2.4 зазначено, що станом на даний час в Поземельних книгах земельних ділянок, які є у власності ОСОБА_1 фігурують Земельні ділянки: НОМЕР_1 із земель житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, а також 0003 із земель сільськогосподарського призначення для введення садівництва. Інші наведені заявником факти Головному управлінню не відомі. У відповіді на підпункт 2.5 зазначено, що змін категорій, форм власності чи цільових призначень земельних ділянок чи будь-яких інших змін, як з 2003 по 2014 роки, так і з 2015 року до тепер не відбулось. Відповідно до підпункту 2.6 Головне управління не може підтвердити чи спростувати факт подання у 2008 - 2016 роках до податкового органу даних для нарахування земельного податку ОСОБА_1 із загальною площею землі в розмірі 0,179000 га, оскільки інформація до державної податкової служби для нарахування нею земельного податку подавалась не індивідуально щодо кожної земельної ділянки та землевласника/землекористувача, а комплексно одним файлом з переліком земельних ділянок з кількісного обліку земель та розподілу їх за власниками, землекористувачами, угіддями Личаківського району м.Львова. У підпункті 2.7 зазначено зміст відповіді такий як у підпунктах 2.2 та 2.4. У підпункті 2.8 окрім згаданого у підпункті 2.3 Тимчасового положення також вказано, що станом на даний час (з 2012 року) питання внесення відповідних записів у Поземельні книги регулюється «Порядком введення Державного земельного кадастру» затвердженим постановою КМУ від 17.10.2012 №1051 (далі – Порядок №1051), а також Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 зі змінами (далі – Закон № 3613-VI). У підпункті 2.9 продубльована відповідь, що наведена у підпунктах 2.4, 2.5. Стосовно відповіді у підпункті 2.10 то у ній зазначено, що з 2016 року територіальні органи Держгеокадастру фактично не подають інформації Державного земельного кадастру України до податкових органів, окрім випадків, коли така інформація запитується податковим органом окремо. У підпункті 2.11 зазначено відомості, що наведені у підпункті 2.4. Підпункт 2.12 містить положення, що наведені у відповіді на підпункт 2.8. Підпункт 2.13 так само, містить відповідь, що наведена у підпунктах 2.4 та 2.5. За змістом підпункту 2.14 Земельна ділянка 0001 (дата внесення запису до Поземельної книги – 17.05.2005), Земельна ділянка 0003 дата внесення запису до Поземельної книги – 15.01.2003); У відповіді на підпункт 2.15 Головне управління вказало, що воно спростовує наведені заявниками у даному пункті фактичні дані.
За змістом відповіді на підпункти пункту 3 заяви позивачів, то судом апеляційної інстанції встановлено, що на підпункт 3.1 вказано, що підтвердити чи спростувати факт подання у 2003 - 2007 роках до податковому органу даних для нарахування земельного податку ОСОБА_2 із загальною площею землі в розмірі 0,076800 га у будь-якій формі неможливо, оскільки листування з фізичними, юридичними особам, а також з органами державної влади та місцевого самоврядування за вказаний часовий період було знищено (відповідно до діючої номенклатури); Підпунктом 3.2 закріплено, що Головне управління не може підтвердити/спростувати факт що площа землі в розмірі 0,076800 га, яку отримував податковий орган для нарахування земельного податку ОСОБА_2 протягом 2003 - 2007 років, є записана в Поземельних книгах відповідних земельних ділянок, розташованих на АДРЕСА_1 , оскільки станом на даний час в Поземельних книгах земельних ділянок фігурують земельні ділянки: 4610137200:06:002:0001 загальною площею 0,1000 га (частка у праві власності ОСОБА_4 – 1/3), а також 46101137200:06:002:0009 загальною площею 0,1124 га, розташовані в АДРЕСА_1 (далі – Земельні ділянки НОМЕР_1 , НОМЕР_3 відповідно). Інші наведені заявником факти Головному управлінню не відомі. Відповідь на підпункт 3.3 наведена наступним чином, що станом на даний час в Поземельних книгах, які є у власності ОСОБА_2 фігурують Земельні ділянки 0001 (дата внесення до Поземельної книги – 17.05.2005) загальною площею 0,1000 га, а також Земельна ділянка 0009 (дата внесення запису до Поземельної книги – 09.09.2004) загальною площею 0,1124 га розташовані в АДРЕСА_1 . Введення Поземельних книг на той час регулювалось 12 розділом Тимчасового порядку; У підпункті 3.4 вказано, що станом на даний час в Поземельних книгах земельних ділянок, які є у власності ОСОБА_2 фігурують Земельні ділянки: НОМЕР_1 із земель житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, а також 0009 із земель сільськогосподарського призначення для введення садівництва. Інші наведені заявником факти Головному управлінню не відомі. У відповіді на підпункт 3.5 зазначено, що змін категорій, форм власності чи цільових призначень земельних ділянок чи будь-яких інших змін, як з 2003 по 2014 роки, так і з 2015 року до тепер не відбулось. Відповідно до підпункту 3.6 Головне управління не може підтвердити чи спростувати факт подання у 2008 - 2016 роках до податкового органу даних для нарахування земельного податку ОСОБА_2 із загальною площею землі в розмірі 0,145700 га, оскільки інформація до державної податкової служби для нарахування нею земельного податку подавалась не індивідуально щодо кожної земельної ділянки та землевласника/землекористувача, а комплексно одним файлом з переліком земельних ділянок з кількісного обліку земель та розподілу їх за власниками, землекористувачами, угіддями Личаківського району м.Львова. У підпункті 3.7 зазначено зміст відповіді такий як у підпунктах 3.2 та 3.4. У підпункті 3.8, окрім згаданого у підпункті 2.3 Тимчасового положення також вказано, що станом на даний час (з 2012 року) питання внесення відповідних записів у Поземельні книги регулюється Порядком №1051, а також Законом № 3613-VI. У підпункті 2.9 продубльована відповідь, що наведена у підпунктах 3.4, 3.5. Стосовно відповіді у підпункті 3.10 то у ній зазначено, що з 2016 року територіальні органи Держгеокадастру фактично не подають інформації Державного земельного кадастру України до податкових органів, окрім випадків, коли така інформація запитується податковим органом окремо. У підпункті 3.11 зазначено відомості, що наведені у підпункті 3.4. Підпункт 2.12 містить положення, що наведені у відповіді на підпункт 3.8. Підпункт 3.13 так само, містить відповідь, що наведена у підпунктах 3.4 та 3.5. За змістом підпункту 3.14 Земельна ділянка 0001 (дата внесення запису до Поземельної книги – 17.05.2005), Земельна ділянка 0009 (дата внесення запису до Поземельної книги – 09.09.2004); У відповіді на підпункт 3.15 Головне управління вказало, що воно спростовує наведені заявниками у даному пункті фактичні дані.
Проаналізувавши зміст Рішення суду та Постанови суду, подану позивачами заяву від 27.08.2019, а також звіт відповідача на виконання Рішення суду, апеляційний суд хотів би зауважити, що у вказаних вище судових рішеннях чітко не розмежовано поняття запиту на отримання публічної інформації від звернення громадян залежно від характеру запитуваної інформації та суті порушеного у запиті/зверненні особи питання. В результаті чого зроблено висновок про те, що відповідач не надавши належної відповіді на заяву позивачів порушив положення частини другої статті 22, пункту 3 частини другої статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі – Закон №2939-VI); частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» (далі – Закон №393/96-ВР); - а також частини першої статті 5, частини другої статті 11 Закону України «Про інформацію» (далі – Закон 2657-XII).
Проте, вказане питання не може вирішуватись судом апеляційної інстанції в ході вирішення заяви позивачів, що подана порядку статті 382 КАС.
Слід зазначити, що в ході розгляду заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до статті 382 КАС, встановлено, що відповідачем у Звіті надано відповіді на всі пункти заяви апелянтів від 29.08.2019.
Доводи скаржників про те, що така відповідь є неповною та у ній не надано відповіді на наведені ними у заяві прохання буквально так, як викладено ними у заяві, не може бути підставою для висновку про необхідність встановлення нового строку для подання Звіту.
Як видно із відповіді щодо виконання Рішення суду відповідачем така надана в межах наявної у його розпорядженні інформації.
Повторно зобов`язувати суб`єкта владних повноважень на подання нового звіту лише через те, що позивачі незгодні зі змістом отриманої відповіді від 25.01.2021, призведе до ситуації за якої особа з одних лише формальних підстав буде мати можливість звертатися із запитами/зверненнями для одержання тієї чи іншої інформації навіть якщо така уже була їй попередньо надана, проте вважаючи, що певна частина звернення все таки не задоволена у такий спосіб, як бажає запитувач (заявник), він знову і знову буде продовжувати подавати подібні звернення.
Вказані дії не відповідають меті встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, якою є забезпечення належного виконання судового рішення, а не спонукання органу державної влади вчинити ті дії, які на переконання цієї особи, є найбільш правильними, відхиляючи при цьому, всі дії та доводи протилежної сторони.
Згідно із частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.
Звернення позивачів із заявами/запитами до державних органів чи органів місцевого самоврядування на які має бути надана лише та відповідь, яка відповідає певним встановленим ними самими очікуванням, міркуванням та переконанням не призведе до результату у вигляді належного захисту їх порушених прав, свобод та інтересів, зокрема в частині усунення певних перешкод у користуванні земельними ділянками, що є у власності позивачів.
Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем належно виконано вимоги Рішення суду в частині подання Звіту про його виконання. Вказаний Звіт виходячи із його змісту слід визнати таким у якому надана обґрунтована і повна відповідь на кожний пункт/підпункт заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 27.09.2019 в межах наявної у його розпорядженні інформації.
Таким чином висновки суду першої інстанції про необхідність встановлення нового строку для подання звіту є необґрунтованими.
Щодо прохання позивачів у Заяві про визнання, що Головним управлінням не виконано Рішення суду щодо надання позивачам обґрунтованої і повної відповіді на кожний пункт/підпункт їх звернення від 27.08.2019 та визнання Звіту відповідача щодо виконання Рішення суду, таким, що не підтверджує його виконання, то слід зазначити, що суд в межах наданих йому статтею 382 КАС повноважень має право встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Подібні ж вимоги підлягають розгляду за правилами статті 383 КАС визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду проте, позивачами заява в порядку статті 383 КАС не подавалась, а розглядувана Заява не містить жодних покликань на норми статті вказаної статті КАС.
Таким чином, з огляду на обставини що встановлені вище та наведені на підставі їх висновки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог Заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в повному обсязі.
Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції внаслідок неповного з`ясування та переоцінки фактичних обставин справи допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з урахуванням висновків наведених у цьому судовому рішення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 382 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви щодо невиконання відповідачем рішення суду і застосування до нього заходів в порядку процедури судового контролю відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 11 травня 2021 року.