ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 червня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 741/910/20
Головуючий у першій інстанції – Крупина А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/644/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Мамонової О.Є., Харечко Л.К.
секретар: Поклад Д.В.

сторони: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Приватне підприємство ”Агропрогрес”
третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю ’’Нива 2008’’

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства ”Агропрогрес”  на рішення Носівського районного суду Чернігівської області у складі судді Крупини А.О. від 01 лютого 2021 року, місце ухвалення рішення м.Носівка, дата складання повного тексту рішення 05 лютого 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства ”Агропрогрес” про розірвання договору оренди земельної ділянки,

                            В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до Приватного підприємства ”Агропрогрес” про розірвання договору оренди земельної ділянки, в якому просила розірвати договір оренди землі, укладений 01.06.2004 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством ’’Агропрогерс’’ щодо оренди земельної ділянки загальною площею 3,35 га, розташованої на території Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , спадкоємцем якої за заповітом є позивач ОСОБА_1 . Позивач прийняла спадщину, до складу якої входять земельні ділянки, розташовані на території Калинівської сільської ради, що належали спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 261014, виданого 23.02.2005 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 04.06.2004 року №214, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №406, а саме, земельні ділянки: з кадастровим номером 7423881500:02:001:0826, площею 0,7931 га, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.12.2015 року, зареєстрованим в реєстрі за №3014; з кадастровим номером 7423881500:02:001:0820, площею 2,5557 га, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.12.2015 року, зареєстрованим в реєстрі за №3012. Позивач зазначає, що вона є власником зазначених вище земельних ділянок, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованими 19.07.2016 року на підставі рішень державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 25.12.2015 року. Позивач стверджує, що реалізуючи право власника зазначених земельних ділянок, 05.06.2020 року вона звернулась до відповідача із повідомленням, додавши до нього докази про те, що вона є новим орендодавцем за договором оренди, укладеним за життя ОСОБА_2 , вказавши про обов`язок Приватного підприємства ”Агропрогрес” виплатити їй нараховану, але не виплачену орендну плату за попередні роки (2015-2019 роки), протягом 10 календарних днів з дня отримання даного повідомлення, поштовим переказом. Позивач зазначає, що з моменту смерті ОСОБА_2 , і станом на час звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду, орендна плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі відповідачем позивачу, як правонаступнику орендодавця, не виплачена. За даних обставин, позивач стверджує про наявність системного істотного порушення відповідачем обов`язку щодо проведення виплати орендної плати за укладеним договором оренди землі, що є підставою для розірвання вказаного договору оренди землі. На підставі наведеного, позивач ОСОБА_1 просила розірвати договір оренди землі, укладений 01.06.2004 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством ’’Агропрогерс’’ щодо оренди земельної ділянки загальною площею 3,35 га, розташованої на території Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 01.02.2021 року позов ОСОБА_1 , задоволено. Розірвано договір оренди землі загальною площею 3,35 га для ведення товарного виробництва, яка знаходиться на території Калинівської сільської ради, укладений 01.06.2004 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством ”Агропрогрес”, який зареєстрований у Носівському відділенні Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК 26.05.2005 року за №243. Судом стягнуто з Приватного підприємства ”Агропрогрес” на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі Приватне підприємство ”Агропрогрес” просить скасувати рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 01.02.2021 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що в ході розгляду даної справи судом першої інстанції неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно досліджено та надано неналежну оцінку доказам, при цьому, оскаржуване рішення суду першої інстанції від 01.02.2021 року є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, і тому дане рішення суду від 01.02.2021 року підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги зазначають про відсутність по справі доказів щодо виконання позивачем обов`язку, передбаченого ч.3 статті 148-1 Земельного кодексу України, щодо повідомлення орендаря протягом одного місяця з дня набуття права власності на земельну ділянку про факт переходу права власності на земельну ділянку. Доводи апеляційної скарги стверджують, що в матеріалах справи відсутні докази такого повідомлення орендаря, проте, наявний опис без номеру відправлення, зміст якого суперечить законодавству. Доводи апеляційної скарги вказують, що відсутність доказів даного повідомлення орендаря є підставою для відмови у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зазначають про відсутність систематичної несплати орендної плати. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач, набувши право власності на земельні ділянки 25.12.2015 року, замість того, щоб повідомити про вказані обставини орендаря, звернулась до суду. При цьому, 28.08.2020 року позивачу сплачена орендна плата, що підтверджується фіскальним чеком №3000733712 від 28.08.2020 року, списком №976 згрупованих поштових переказів від 28.08.2020 року, списком №2298 згрупованих поштових переказів від 28.08.2020 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відносно того, що відповідач взагалі не сплачував орендну плату, та мала місце її систематична несплата відповідачем з 2015 року по 2019 рік. Доводи апеляційної скарги зазначають, що у даному випадку мала місце затримка щодо сплати орендної плати, обумовлена діями орендодавця, який створив перешкоди для належного виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати орендної плати, оскільки орендодавець не виконав вимоги статті 31 Закону України ’’Про оренду землі’’, статті 148-1 Земельного кодексу України. В доводах апеляційної скарги Приватне підприємство ”Агропрогрес” зауважує, що місцезнаходженням відповідача є адреса: АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_2 , куди позивач направляла повідомлення про зміну власника земельної ділянки. Доводи апеляційної скарги стверджують, що пояснення позивача щодо місцезнаходження відповідача побудовані на припущеннях та не відповідають дійсності. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції належним чином не досліджено дату, з якої позивач дізналась про наявність спірного договору оренди, його реквізити, оскільки позивачу було відомо про існування договору у 2015 році. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не з`ясував обставин щодо отримання позивачем орендної плати, також судом не встановлено, з якого саме моменту у орендаря виник обов`язок сплатити орендну плату, і орендар фактично міг виконати свій обов`язок. Доводи апеляційної скарги стверджують, що судом першої інстанції не встановлено, з якого саме моменту невиконання обов`язку орендарем щодо сплати орендної плати стало систематичним. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивачем не вчинялись самостійні дії щодо отримання копії спірного договору оренди землі, вказаний доказ було витребувано судом першої інстанції за клопотанням позивача, і за даних обставин, такий доказ є недопустимим.  

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу Приватного підприємства ”Агропрогрес” залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 01.02.2021 року.

Протокольною ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19.05.2021 року (а.с.203-204) до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю ”Нива 2008”. Листом від 27.05.2021 року (а.с.206) Товариству з обмеженою відповідальністю ”Нива 2008” було направлено копію протокольної ухвали суду про залучення до участі у справі в якості третьої особи, а також копію позовної заяви, копію апеляційної скарги Приватного підприємства ”Агропрогрес” на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 01.02.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства ”Агропрогрес” про розірвання договору оренди земельної ділянки. Вказану кореспонденцію Товариство з обмеженою відповідальністю ”Нива 2008” отримало 03.06.2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.209).

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Приватного підприємства ”Агропрогрес” - Недолуга Д.С. підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги. 
В судовому засіданні апеляційного суду представники позивача ОСОБА_1 - адвокати Усик М.Г., Слободян Д.Б. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 01.02.2021 року.
В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_3 , представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю ”Нива 2008”, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.205, 210), не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 01.06.2004 року між ОСОБА_2 , як орендодавцем та Приватним підприємством ”Агропрогрес”, як орендарем, було укладено типовий договір оренди землі (а.с.42-45). Відповідно до п.1,п.2 даного договору оренди землі, орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 3,35 га для ведення товарного виробництва, яка знаходиться на території Калинівської сільської ради. Згідно з п.5 вказаного договору оренди землі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 27 501,61 грн. Сторонами даного договору визначено, що договір укладено на 20 років (п.8 договору оренди землі). За положеннями п.9 договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5% з урахуванням коефіцієнту індексації, що складає на дату укладення договору 731,54 грн. Орендна плата може змінюватись від змін в законодавстві. Згідно з п.11, п.13 договору оренди землі, орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року; розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі, внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. За положеннями п.38 даного договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору (пункт 39 договору оренди землі). Відповідно до п.42 договору оренди землі, сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. 

Як вбачається з відмітки Носівського відділення Чернігівської регіональної філії центру ДЗК, 26.05.2005 року за №243 було зареєстровано даний договір оренди землі від 01.06.2004 року, укладений між ОСОБА_2 , як орендодавцем та Приватним підприємством ”Агропрогрес”, як орендарем (а.с.45). 

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що земельна ділянка площею 3,35 га, про яку йдеться мова у договорі оренди від 01.06.2004 року (а.с.42-45), фактично складається з двох земельних ділянок площею 2,5557 га, кадастровий номер 7423881500:02:001:0820, та площею 0,7931 га, кадастровий номер 7423881500:02:001:0826. При цьому, відомості про зазначення площі земельної ділянки, як об`єкта Державного земельного кадастру з точністю до чотирьох значущих цифр після коми, було запроваджено у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2015 року  № 1115.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 1930 року народження, померла. Спадкоємцем за заповітом зазначеного у заповіті майна є позивач ОСОБА_1 , якій 25.12.2015 року було видано свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.8,12). Спадщина, на яку видано дані свідоцтва, складається із земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №261014, виданого 23.02.2005 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 04.06.2004 року №214, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №406. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.11.2015 року за №НВ-7402436372015, виданого відділом Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області, загальна площа земельної ділянки 2,5557 га, кадастровий номер 7423881500:02:001:0820 (а.с.8). А також спадщина, на яку видано зазначені свідоцтва, складається із земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №261014, виданого 23.02.2005 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 04.06.2004 року №214, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №406. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.11.2015 року за №НВ-7402436402015, виданого відділом Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області, загальна площа земельної ділянки 0,7931 га, кадастровий номер 7423881500:02:01:0826 (а.с.12).

Відомості щодо ОСОБА_1 , як власника вказаних вище земельних ділянок,  внесено  до  Державного  реєстру  речових  прав  на  нерухоме  майно (а.с.9-11,13-15,98,99), а також до Державного земельного кадастру (а.с.100-102, 103-105).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договорів оренди землі від 04.02.2016 року (а.с.119-122,125-128), позивач ОСОБА_1 зазначені вище земельні ділянки передала в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю ’’Нива 2008’’.     

Судом в ході розгляду даної справи встановлено, що дізнавшись, що дві земельні ділянки, які прийняті позивачем у спадок, перебувають в оренді у відповідача, ОСОБА_3 05.06.2020 року звернулась до Приватного підприємства ”Агропрогрес” з листом, в якому повідомила, що вона є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 . При цьому, позивач порушила питання про виплату шляхом поштового переказу орендної плати за договором оренди землі за 2015-2019 роки. До вказаного листа позивачем було додано документи, які підтверджують факт прийняття у спадок земельних ділянок. Даний лист позивачем було надіслано на адресу: АДРЕСА_2 , через Коломійцівське відділення зв`язку, із відповідним описом та повідомленням про отримання (а.с.16,17).

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 01.02.2021 року позов ОСОБА_1 , задоволено. Розірвано договір оренди землі загальною площею 3,35 га для ведення товарного виробництва, яка знаходиться на території Калинівської сільської ради, укладений 01.06.2004 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством ”Агропрогрес”, який зареєстрований у Носівському відділенні Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК 26.05.2005 року за №243. Судом стягнуто з Приватного підприємства ”Агропрогрес” на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.
Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.02.2021 року, задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував виконання зобов`язання Приватним підприємством ’’Агропрогрес’’ щодо сплати орендної плати за спірним договором оренди землі від 01.06.2004 року за період 2015-2019 років. Суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні від 01.02.2021 року, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази не тільки виплати орендної плати за вказаний період, а і фактів її нарахування до виплати як позивачу, так і ОСОБА_2 , що доводить факт неотримання орендної плати орендодавцем за вказаний період, та свідчить про систематичне порушення відповідачем умов договору оренди землі від 01.06.2004 року, тобто має місце істотне порушення умов укладеного договору. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі від 01.06.2004 року, відповідно до п.”д” ч.1 статті 141 Земельного кодексу України, п.38 вказаного договору оренди землі.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.02.2021 року про задоволення вимог заявленого позову фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 01.02.2021року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.        

Доводи апеляційної скарги зазначають про відсутність по справі доказів щодо виконання позивачем обов`язку, передбаченого ч.3 статті 148-1 Земельного кодексу України, щодо повідомлення орендаря протягом одного місяця з дня набуття права власності на земельну ділянку про факт переходу права власності на земельну ділянку. Доводи апеляційної скарги стверджують, що в матеріалах справи відсутні докази такого повідомлення орендаря, проте, наявний опис без номеру відправлення, зміст якого суперечить законодавству. Доводи апеляційної скарги вказують, що відсутність доказів даного повідомлення орендаря є підставою для відмови у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зазначають про відсутність систематичної несплати орендної плати. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач, набувши право власності на земельні ділянки 25.12.2015 року, замість того, щоб повідомити про вказані обставини орендаря, звернулась до суду. При цьому, 28.08.2020 року позивачу сплачена орендна плата, що підтверджується фіскальним чеком №3000733712 від 28.08.2020 року, списком №976 згрупованих поштових переказів від 28.08.2020 року, списком №2298 згрупованих поштових переказів від 28.08.2020 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відносно того, що відповідач взагалі не сплачував орендну плату, та мала місце її систематична несплата відповідачем з 2015 року по 2019 рік. Доводи апеляційної скарги зазначають, що у даному випадку мала місце затримка щодо сплати орендної плати, обумовлена діями орендодавця, який створив перешкоди для належного виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати орендної плати, оскільки орендодавець не виконав вимоги статті 31 Закону України ’’Про оренду землі’’, статті 148-1 Земельного кодексу України. В доводах апеляційної скарги Приватне підприємство ”Агропрогрес” зауважує, що місцезнаходженням відповідача є адреса: АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_2 , куди позивач направляла повідомлення про зміну власника земельної ділянки. Доводи апеляційної скарги стверджують, що пояснення позивача щодо місцезнаходження відповідача побудовані на припущеннях та не відповідають дійсності. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції належним чином не досліджено дату, з якої позивач дізналась про наявність спірного договору оренди, його реквізити, оскільки позивачу було відомо про існування договору у 2015 році. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не з`ясував обставин щодо отримання позивачем орендної плати, також судом не встановлено, з якого саме моменту у орендаря виник обов`язок сплатити орендну плату, і орендар фактично міг виконати свій обов`язок. Доводи апеляційної скарги стверджують, що судом першої інстанції не встановлено, з якого саме моменту невиконання обов`язку орендарем щодо сплати орендної плати стало систематичним. 

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.02.2021 року, виходячи із наступного.   

Згідно приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.          

Відповідно до ч.1 статті 24 Закону України ”Про оренду землі”, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. 

Згідно ч.1 статті 32 Закону України ”Про оренду землі”, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.       

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що матеріали справи не містять в собі жодних даних про умисне ухилення позивача від отримання орендної плати, а також про вчинення відповідачем будь-яких дій, зокрема, нарахування за даними бухгалтерського обліку протягом 2015-2019 років орендної плати на ім`я ОСОБА_2 або ОСОБА_1 , з метою належного виконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за договором оренди землі, укладеним 01.06.2004 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством ”Агропрогрес”. За даних обставин, судом першої інстанції обгрунтовано встановлено в ході судового розгляду даної справи, що ні ОСОБА_2 за життя, ні ОСОБА_1 , як орендодавці, не створювали жодних перешкод для належного виконання відповідачем обов`язку, як орендаря, щодо сплати орендної плати. 

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що оскільки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до позивача у порядку спадкування не є підставою для зміни або розірвання договору оренди, то саме до позивача перейшло право на отримання орендної плати, адже смерть орендодавця, за загальним правилом, не є підставою для припинення дії договору оренди, а також для його розірвання чи зміни його умов. Усі права та обов`язки орендодавця після його смерті переходять до його спадкоємців, які зобов`язані продовжувати виконувати всі умови договору оренди землі.  

Судом встановлено, що згідно з пунктом 11 договору оренди землі від 01.06.2004 року, орендна плата вноситься до 30 грудня поточного року, тобто,сплачується один раз на рік. За даних обставин, під систематичною несплатою орендної плати в даному випадку необхідно розуміти несплату орендної плати протягом двох і більше років поспіль. 
    
Відповідно до частин першої, третьої статті 148-1 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.
Таким чином, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.

Доводи апеляційної скарги Приватного підприємства ”Агропрогрес” щодо невиконання позивачем обов`язку про повідомлення орендаря щодо факту переходу права власності на земельну ділянку, та ненадання відповідачу інформації для виконання обов`язку зі сплати орендної плати, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 01.02.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли  свого  підтвердження  в ході апеляційного розгляду даної справи. З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали даної справи містять в собі опис вкладення у лист з описом та повідомлення про отримання від 10.06.2020 року, яким відправник ОСОБА_1 надсилала на відому їй адресу Приватного підприємства ”Агропрогрес” - м.Носівка, вул.Заводська, буд.2, повідомлення (лист) від 05.06.2020 року про зміну орендодавця та необхідність виплати орендної плати за 2015-2019 роки (з кількістю предметів - 5) (а.с.16,17). При цьому, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів щодо неотримання ним даного повідомлення. Судом першої інстанції зазначено у оскаржуваному рішенні від 01.02.2021 року, що посилання на адресу Приватного підприємства ”Агропрогрес” у АДРЕСА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи скріншотами із мережі Інтернет, із зазначенням веб-адреси ресурсу та копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, виплату поштових переказів (за ф.119), отриманих безпосередньо представником підприємства 04.06.2020 року (а.с.64, 65,66).
Крім того, необхідно зазначити, що за відсутності відомостей щодо зміни орендодавця, відповідач, як орендар, відповідно до умов укладеного договору оренди від 01.06.2004 року, мав нараховувати і виплачувати орендну плату у визначені законодавством строки орендодавцю, зазначеному у вказаному договорі оренди. Проте, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів, у розумінні статей 77,80 ЦПК України, щодо вчинення вказаних дій. 

Доводи апеляційної скарги вказують, що 28.08.2020 року позивачу сплачена орендна плата, що підтверджується фіскальним чеком №3000733712 від 28.08.2020 року, списком №976 згрупованих поштових переказів від 28.08.2020 року, списком №2298 згрупованих поштових переказів від 28.08.2020 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що у даному випадку мала місце затримка щодо сплати орендної плати, обумовлена діями орендодавця, який створив перешкоди для належного виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати орендної плати, а не систематична несплата орендної плати. 
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.02.2021року, виходячи із наступного. Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №183/262/17, провадження №61-41932сво18, зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У постанові від 02.05.2018 року у справі №925/549/17 Верховний Суд зазначає, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість.

Доводи апеляційної скарги вказують, що позивачем не вчинялись самостійні дії щодо отримання копії спірного договору оренди землі, вказаний доказ було витребувано судом першої інстанції за клопотанням позивача, і за даних обставин, такий доказ є недопустимим.  
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.02.2021року, оскільки копія типового договору оренди землі, укладеного 01.06.2004 року між ОСОБА_2 , як орендодавцем та Приватним підприємством ”Агропрогрес”, як орендарем (а.с.42-45), не може бути визнана недопустимим доказом по справі, в контексті приписів статті 78 ЦПК України, яка регламентує допустимість доказів.  

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.02.2021 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які учасники судового розгляду даної справи посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду справи. 

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Приватного підприємства ”Агропрогрес” необхідно залишити без задоволення, а рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 01.02.2021 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства ”Агропрогрес” залишити без задоволення.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 22.06.2021 року.

Головуючий:                                            Судді: