ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/15270/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     
за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П.,      

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р.  (суддя Жукова Є.О.) в адміністративній справі № 160/15270/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ,  про визнання дій протиправними та  зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 у частині    не виплати йому індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по 01.10.2018; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015  по 01.10.2018  включно із застосуванням місця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. – січень 2008 р., а в період з 01.03.2018 р. по 01.10.2018 р. включно – березень 2018 р., з урахуванням абз.4 п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078.
          В обґрунтування пред`явленого позову позивач вказував на те, що він проходив військову службу, з якої його було звільнено 01.10.2018. Останнє місце служби – Військова частина НОМЕР_1 (з 2005 по 2018 роки). З метою реалізації прав, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він звернувся із запитом до відповідача з питання нарахування йому індексації грошового забезпечення. У відповіді, яка надійшла 02.10.2020, відповідач повідомив, що за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення не виплачувалась у зв`язку із відсутністю коштів; про виплату за період з 01.03.2018 по 01.10.2018 також не повідомлялось.
          Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.  
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, відмовивши у задоволенні позову.
Доводи скаржника: Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, не передбачає механізму виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди; у 2016 році відбулось збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, у зв`язку з чим, на виконання роз`яснення Департаменту Міністерства оборони України № 248/3/9/1/2 від 04.01.2016 індексація грошового забезпечення військовослужбовців не нараховувалась; метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих цін, однак підстави для нарахування позивачу індексації відсутні у зв`язку із відсутністю бюджетного фінансування та дією особливого періоду; позивач пропустив місячний строк звернення до суду, встановлений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване. Позивач вказує на те, що відсутність наявного фінансового ресурсу у Міністерства оборони України для здійснення виплат не є підставою для порушення прав військовослужбовців. Доводи щодо пропуску строку звернення до суду, на думку позивача, врахуванню не підлягають, оскільки за вирішенням спору щодо стягнення невиплачених власником підприємства, установи, організації сум заробітної плати та компенсації втрати частини заробітку особа може звернутись без обмеження будь-яким строком (Рішення Конституційного Суду України №9-рп/2013).  
У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги. Позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
Позивачем було направлено на адресу командира Військової частини НОМЕР_1 заяву про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 2016 р. по жовтень 2018 р.   Військовою частиною НОМЕР_1 було направлено на адресу позивача лист від 10.09.2020 р. №1314/19/1456 про відмову у нарахуванні та виплати індексації.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправне не нарахування позивачеві індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по 01.10.2018.
          Скаржник наполягає на правомірності не нарахування індексації грошового забезпечення за вказаний період, зважаючи на виконання розпорядження Міністерства оборони України.
          Колегія суддів  зазначає, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду судом касаційної інстанції. Так, у постанові від 19 березня 2020 р. у справі №820/5286/17 Верховний Суд дійшов правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
          На виконання приписів статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції врахував висновки щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ненарахування позивачеві індексації грошового забезпечення порушує його права, як особи, яка перебувала на публічній службі.
          Доводи апеляційної скарги про те, що Військовою частиною НОМЕР_1 виконувалось розпорядження Департаменту фінансів Міністерства оборони України колегія суддів вважає неспроможними, оскільки зазначений орган не наділений повноваженнями вирішувати питання обмеження чи припинення гарантованих державою виплат. Інші доводи скаржника (щодо неможливості нарахування індексації за минулі періоди, відсутності бюджетного фінансуванні) колегією суддів також не враховуються, зважаючи на правові висновки Верховного Суду.  Доводи щодо пропуску позивачем строку звернення до суду також не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції зважаючи на Рішення  Конституційного Суду України  від 15.10.2013 року №8-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці"), в якому надано роз`яснення, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. 
          Однак, колегія суддів не може погодитись із обраним судом першої інстанції способом захисту порушеного права позивача.
Так, суд першої інстанції в резолютивній частині оскарженого рішення не зазначив орган, який зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення (а.с.28). Крім того, суд зобов`язав провести індексацію із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. – січень 2008 р., а в період з 01.03.2018 р. по 01.10.2018 р. включно – березень 2018 р., з урахуванням абз.4 п.5 Постанови КМУ від 17.07.2003 р. №1078. Слід зазначити, що про такий спосіб захисту просив позивач у позовній заяві, однак мотивувальна частина позовної заяви не містить жодного обґрунтування саме такого порядку нарахування індексації.
Суд першої інстанції, у свою чергу, здійснив розрахунок суми індексації грошового забезпечення за березень 2018 р., пославшись на абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 (Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 р.). Він дійшов висновку про те, що відповідачем за період з 01.03.2018 по 01.11.2018 не було виплачено позивачу індексації грошового забезпечення на суму 26591,22 грн. 
Проте, мотивувальна частина рішення суду не містить розрахунку цієї суми, не наведено обґрунтування включення до цього періоду жовтня місяця (позивач просив до 01.10.2018), не надано обґрунтування  не проведення розрахунку суми індексації за інший період, зважаючи на резолютивну частину рішення суду, яким зобов`язано нарахувати індексацію з 01.12.2015 по 01.10.2018. В мотивувальній частині рішення судом першої інстанції наведено механізм розрахунку величини приросту індексу приросту споживчих цін у лютому 2018 р. із посиланням на розрахунок, який додається, однак матеріали справи жодного такого розрахунку не містять.
Колегія суддів зазначає, що наведення будь-якого розрахунку суми індексації судом першої інстанції за відсутності рішення про стягнення такої суми є передчасним, оскільки саме відповідач зобов`язаний визначити місяць, з якого нараховується індексація (у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), здійснити нарахування індексації, визначити її загальну суму і сплатити позивачеві. 
          Відтак, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни абзацу третього резолютивної частини рішення суду першої інстанції, зобов`язавши Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.10.2018, що відповідатиме приписам статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України. 
          Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства 
України, суд - 

   П О С Т А Н О В И В: 
          
          Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. в адміністративній справі № 160/15270/20 – змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини наступного змісту:  
«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.10.2018». 
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. в адміністративній справі № 160/15270/20 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 травня 2021 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 5 статті 328 Кодексу  адміністративного судочинства України. 
Повний текст постанови складено 21 травня 2021 р.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий