УХВАЛА

14 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 480/3100/20
адміністративне провадження № К/9901/19341/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської   О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року в справі №480/3100/20 за позовом Акціонерного товариства «Сумиобленерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправними і скасування окремих положень індивідуального акту,
УСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Сумиобленерго» (далі - АТ «Сумиобленерго») звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), у якому просило:
- визнати протиправною і скасувати з дати прийняття постанову №2406 від                      19 листопада 2019 року «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на              2020 рік» в частині затвердження для АТ «Сумиобленерго» економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електромережами 1 класу напруги на рівні 0,0201;
- зобов`язати здійснити для АТ «Сумиобленерго» перерахунок відповідно до п. 3.2 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, затвердженого постановою НКРЕКП №981 від 27 липня 2017 року, економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги на 2020 рік відповідно до вимог п. 3.2 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, затвердженого постановою НКРЕКП №981 від 27 липня 2017 року та встановити його на рівні 0,0307 з 1 січня 2020 року;
- зобов`язати здійснити перерахунок для АТ «Сумиобленерго» тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для 1 класу напруги та для 2 класу напруги з урахуванням перерахунку з 1 січня 2020 року складових частин витрат на послуги з розподілу електричної енергії, які включаються до розрахунку тарифу, що вказані у Структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «Сумиобленерго», яка є додатком до постанови НКРЕКП №2686 від 10 грудня 2019 року «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «Сумиобленерго», пов`язаних із перерахунком економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги на 2020 рік. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від             30 березня 2021 року, позов задоволено частково:
- визнано протиправною і скасовано постанову НКРЕКП №2406 від 19 листопада 2019 року «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік» в частині затвердження для АТ «Сумиобленерго» економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електромережами 1 класу напруги на рівні 0,0201;
- зобов`язано НКРЕКП здійснити для АТ «Сумиобленерго» перерахунок економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги на 2020 рік відповідно до вимог п. 3.2 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 981 від 27 липня 2017 року, в редакції постанови НКРЕКП від 27 грудня 2017 року №1424, з 1 січня 2020 року;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2021 року касаційну скаргу НКРЕКП на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року в справі №480/3100/20 повернуто особі, яка її подала.
24 травня 2021 року до Верховного Суду вдруге надіслано касаційну скаргу НКРЕКП на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року в справі №480/3100/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що судові рішення оскаржуються з підстав:
- застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 травня 2018 року (справа №800/274/17);
- відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 1.3 Розділу 4 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, затвердженого постановою НКРЕКП №981 від 27.07.2017; підпункту 4 пункту 3 статті 3 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».
Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, оскільки правовідносини у справі №800/274/17, на яку посилається скаржник, не є подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Суд відхиляє також посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 1.3 Розділу 4 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, затвердженого постановою НКРЕКП №981 від 27.07.2017. Водночас скаржником не конкретизовано, стосовно якого саме підпункту (підпунктів) указаної норми відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносин, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Щодо посилання скаржника на підпункт 4 пункту 3 статті 3 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», слід зазначити, що цією нормою визначено мету, форму діяльності НКРЕКП та його основні завдання. Проте скаржником не конкретизовано необхідність її застосування судами попередніх інстанцій та яким чином це могло вплинути на правильність вирішення справи.
Доводи скаржника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341    КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення не підлягає вирішенню.
Керуючись статтями  248, 328, 329, 332 КАС України,  Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року в справі №480/3100/20 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя:                                                                                    О.Р. Радишевська