Номер провадження: 22-ц/813/3636/21 
Номер справи місцевого суду: 947/22828/19
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,
       розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановленого під головуванням судді Огренич І.В. 05 жовтня 2020 року у м. Одеса області, -

встановила:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 5 000 гривень щомісячно, з 30 липня 2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому позивачка посилається на те, що вона є донькою ОСОБА_1 , з вересня 2019 року є студенткою денної форми навчання Муніципального закладу вищої освіти «Київська Академія мистецтв», знаходиться на утриманні матері, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, а тому ОСОБА_2 вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1  аліменти на утримання повнолітньої доньки  ОСОБА_2  у зв`язку з продовженням навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 гривень, щомісячно до закінчення останньою навчання, але не пізніше досягнення дитиною 23 років. Стягнуто з ОСОБА_1  в доход держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 840, 80 гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не були враховані наступні обставини: фізичний стан ОСОБА_1 , встановлення йому ІІ групи інвалідності, відсутність інших джерел доходів, а також відсутність нерухомого і рухомого майна, грошових коштів. Також, за судовим рішенням від 03 жовтня 2019 року (справа №520/8667/18) апелянт повинен щомісячно сплачувати 2 118 грн., а тому, стягнення з ОСОБА_1 аліментів за двома судовими рішеннями ставить його у скрутний матеріальний стан.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 (актовий запис №208 Відділу реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 04 червня 2002р.).
Згідно наказу ректора Муніципального закладу вищої освіти «Київська Академія мистецтв» ОСОБА_4 від 31 липня 2019 року та довідки Муніципального закладу вищої освіти «Київська Академія мистецтв» від 21 серпня 2019 року, ОСОБА_2 зарахована з 01 вересня 2019 року студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальностями за кошти державного (регіонального)?бюджету (стипендію не отримує, гуртожитком не забезпечується).
Позивачка зареєстрована з матір`ю, що підтверджується довідкою №П1-152341-ф/л про реєстрацію місця проживання особи та знаходиться на її утриманні.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, ОСОБА_1 працює в Головному управлінні держпраці в Одеській області та його заробітна плата складає за квітень 2020 року - 6655 гривень, травень 2020 року – 12980 гривень, червень 2020 року – 11330 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.
Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Тобто, обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, так як працює та отримує заробітну плату.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , та квартира АДРЕСА_2 .
Крім того, ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля Toyota Corolla, 2009 року випуску.
Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01 липня 2021 року.
Таким чином, враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, матеріальний стан відповідача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину підлягали задоволенню, при цьому розмір аліментів, з урахуванням обставин справи, вірно визначений судом першої інстанції у розмірі 2 000 грн. 
Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що за судовим рішенням від 03 жовтня 2019 року (справа №520/8667/18) апелянт повинен щомісячно сплачувати 2 118 грн., а тому, стягнення з ОСОБА_1 аліментів за двома судовими рішеннями ставить його у скрутний матеріальний стан.
Колегія суддів зауважує, що предметом спору у справі №520/8667/18 було стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої на той час дитини - ОСОБА_2 . Також, під час розгляду вказаної справи, а саме 30 липня 2019 року, ОСОБА_2 досягла повноліття. Таким чином, враховуючи, що на час розгляду даної справи донька відповідача вже є повнолітньою особою, у апелянта відсутній обов`язок сплачувати аліменти на її утримання (у разі, якщо аліменти сплачувались ОСОБА_1 своєчасно і у повному обсязі).
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Також, враховуючи, що на час постановлення судом першої інстанції рішення відповідачу ОСОБА_1 було присвоєно ІІ групу інвалідності, що є підставою для звільнення останнього від сплати судового збору, колегія суддів доходить до висновку про необхідність компенсації судових витрат за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Судові витрати у справі компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 12 травня 2021 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                 С.О. Погорєлова

        О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе