КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
 
   Апеляційне провадження:                                                                  Доповідач - Ратнікова В.М.
№22-ц/824/1344/2021
 
                                            П О С Т А Н О В А
 
                                    І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

м. Київ                                                                                          Справа №758/14913/20
 
 19 квітня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника  Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року у справі про  адміністративне правопорушення  за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
                                               в с т а н о в и в:
17 листопада 2020  року, о 18 годині  12 хвилин інспектором патрульної поліції роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції України в м. Києві було складено протокол серії ДПР18 №046822 про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 .
Вказаним протоколом встановлено, що 17 листопада 2020 року,  о 17 годині 40 хвилин ОСОБА_1  керував транспортним засобом «ЗАЗ» д.н. НОМЕР_1 по вул. Олени Теліги, 12-Б в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, поведінка, що не відповідає даній обстановці, виражене тремтіння пальців рук. 
Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій  ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що  передбачена  відповідальність  за ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягненні у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції,захисник Кузьмін Євген Олександрович в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року та провадження  у справі  закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не надано правової оцінки доказам  наданим поліцейським, внаслідок чого було винесено незаконне рішення.
Вказує на те, що в момент, коли інспектор патрульної поліції пропонував  ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, останній фактично автомобілем не керував, оскільки автомобіль стояв на узбіччі. Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Стверджує, що оскільки автомобіль ОСОБА_1 стояв на узбіччі, то останній не був водієм у розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху, а тому вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння не узгоджуються із п.2.5 Правил дорожнього руху.
Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які стали б підставою для його зупинки поліцейським. Крім протоколу про адміністративне правопорушення, жодних інших доказів того, що ОСОБА_1 17.11.2020  року, о 17 годині 40 хвилин, керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, у матеріалах справи немає.
Більш того, згідно п.5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2019 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Однак, як вбачається з наданого запису з портативного відеореєстратора поліцейського, зйомка розпочалась о 17 годині 56 хвилин. Хто саме керував транспортним засобом ЗАЗ д.н. НОМЕР_1 до цього часу невідомо.
Також стверджує , що поліцейський сказав ОСОБА_1 про те, щоб він у присутності понятих не казав, що не керував транспортним засобом, інакше поліцейський пригрозив забрати автомобіль на штрафмайданчик. 
Враховуючи вище викладене, стверджує, що дані відображенні у протоколі про адміністративне правопорушення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за  ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівними.
У судовому засіданні ОСОБА_1   та його захисник Худенко Тетяна  Сергіївна повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. 
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1,  Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.
Згідно з п.п.8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Оскільки працівником поліції під час спілкування з водієм  ОСОБА_1  у останнього виявлено наявність ознак, які можуть свідчити про його перебування у стані наркотичного сп`яніння, то  ОСОБА_1  працівником поліції була висунута вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився в присутності двох  свідків.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції та поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
З матеріалів відеозапису, долученого до протоколу  про адміністративне правопорушення вбачається, що інспектором Управління патрульної поліції у м.Києві, у присутності двох свідків, ОСОБА_1   роз`яснено  порядок та допустимий проміжок часу проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 на вимогу про проходження огляду в медичному закладі відмовився, пояснивши, що має їхати  поїздом у відрядження до іншого міста. 
  Судом  апеляційної інстанції було задоволено клопотання  ОСОБА_1 та його захисника Худенко Т.С.  про витребування  з Управління патрульної поліції  ДПП України  в м.Києві  копії повного запису з нагрудної камери відеореєстратора інспектора  патрульної поліції роти № 4 батальйон № 2 Управління патрульної поліції  ДПП України  в м.Києві   Жолоба М.А. та про допит  в судовому засіданні  свідків  ОСОБА_3 та  ОСОБА_2 .
Витребуваний судом відеозапис надійшов на адресу апеляційного суду  15 квітня 2021 року та був проглянутий в судовому засіданні  19 квітня 2021 року судом та  ОСОБА_1 . На  вказаному відеозаписі  зафіксовані ті ж події, що і на відеозаписі, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення і знаходиться в матеріалах справи.
  Свідки  ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явились, про  день та час розгляду справи  судом повідомлялись у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили. Обставини щодо відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, засвідчені ними  в письмових поясненнях, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджуються також  відеозаписом  з нагрудної камери відеореєстратора інспектора  патрульної поліції, який був оглянутий в судовому засіданні. 
Сукупністю наявних у справі доказів підтверджуються обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені під час розгляду справи  судом першої інстанції, вони знайшли своє об`єктивне підтвердження та свідчать про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки автомобіль ОСОБА_1 стояв на узбіччі, то останній не був водієм у розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху, а тому вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння не узгоджуються із п.2.5 Правил дорожнього руху, суд відхиляє, з огляду на наступне.
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Як вбачається із постанови Подільського районного суду м.Києва від 29 січня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що мало місце 17 листопада 2020 року. 
Відповідно до постанови Подільського районного суду м.Києва від 29 січня 2021 року, ОСОБА_1 , 17 листопада 2020 року,  об 16 годині 40 хвилин, керував транспортним засобом «ЗАЗ» д.н. НОМЕР_1 по вул.Олени Теліги, 12-Б в м. Києві, не був уважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, чим порушив п.2.3б, 10.1, 13.1 ПДР України: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою   Подільського районного суду м.Києва  від 29 січня 2021 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому покарання у вигляді  штрафу у розмірі  340,00 грн.
З копії вказаної постанови, яка набрала законної сили, та пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що  17 листопада 2020 року, близько 16 години 40  хвилин,  по вул. Олени Теліги, 12-Б в м.Києві керував транспортним засобом «ЗАЗ» д.н. НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Саме для оформлення вказаної ДТП  були викликані працівники поліції, які і виявили у  ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння і запропонували йому пройти  медичний огляд, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився.
З огляд на зазначене,  доводи апеляційної  скарги  про те, що  ОСОБА_1 17 листопада 2020 року по вул. О.Теліги, 12-Б  в м.Києві  не керував транспортним засобом «ЗАЗ» д.н. НОМЕР_1 є безпідставними.
Протокол про  вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підписаний ОСОБА_1 без будь яких заперечень та зауважень. 
Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи захисника Кузьміна Євгена Олександровича про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та автомобіль стояв на узбіччі.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст.ст.278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити  відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
                                       
                                     п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу адвоката Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Постанову Подільського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року  відносно ОСОБА_1   про  притягнення  його до адміністративної відповідальності  за ч.1 ст. 130 КУпАП -залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: