Справа № 308/2529/19

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и
    
20.04.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – адвоката Бомбушкаря С. П., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , 
                                                        в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2019 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340, 00 (триста сорок) грн..
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.
Згідно з постанови, 26.02.2019 приблизно о 15 год 15 хв, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Fiat Punto», н. з. НОМЕР_1 , по пр. Свободи в м. Ужгород, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Skoda Oktavia», д. н. з. НОМЕР_2 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги передбачені п. 13.1 ПДР та вчинив дії, передбачені ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що справа розглянута формально, без дослідження доказів та з`ясування всіх обставин, які мають значення для її правильного вирішення. Стверджує, що не порушував Правил дорожнього руху України, а ДТП відбулася через виїзд іншого учасника дорожнього руху (водій автомобіля марки «Фіат Пунто») із колони, що рухалася зліва в тому ж напрямку на його смугу, в зв`язку з чим, для уникнення ДТП почав гальмувати, однак його автомобіль під час різкого зниження швидкості руху почало відводити вправо, на смугу, де знаходився інший автомобіль. Вважає, що в його діях відсутній склад передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення, а висновок про його винуватість ґрунтується на припущеннях. При цьому, зазначає, що докази, на підставі яких складений протокол про адміністративне правопорушення, на його думку, є неналежними та недопустимими. Просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши пояснення адвоката Бомбушкаря С. П., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого із урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що: про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином; даних про поважність причин його неявки в судове засідання чи заяви про відкладення розгляду справи на інший день до апеляційного суду не надходило; у розгляді апеляційної скарги приймав участь захисник ОСОБА_1 - адвокат Бомбушкар С. П.. 

Апеляційний суд, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення вимог передбачених п. 13.1 ПДР - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 233820 підтверджено, що 26.02.2019 року о 15 год. 15 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Fiat Punto», н. з. НОМЕР_1 , по пр. Свободи в м. Ужгород, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Skoda Oktavia», н. з. НОМЕР_2 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги передбачені п. 13.1 ПДР та вчинив дії, передбачені ст. 124 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, зазначені в протоколі щодо нього відомості правильні. Також із протоколу вбачається, що потерпілим унаслідок вчинених ОСОБА_1 дій є гр. ОСОБА_2 (а. с. 1).

Зі змісту пункту 13.1 ПДР убачається, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Наведені в протоколі обставини, у тому числі й факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 13.1 ПДР, також підтверджуються схемою ДТП (а. с. 2), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а. с. 3), ОСОБА_2 (а. с. 4), ОСОБА_3 (а. с. 5), копією постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с 6), копією протоколу за ч. 1 ст. 130, у тому числі й Актом огляду та Висновком лікаря, на підставі яких складено даний протокол (а. с. 7-11).

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують, що ДТП відбулась внаслідок допущених водієм ОСОБА_1 порушень вимог, передбачених п. 13.1 ПДР.

При оцінці зібраних у справі доказів ураховується й те, що вимоги КУпАП та інших нормативно-правових актів при збиранні доказів та фіксуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди порушені не були. 

Апеляційний суд, дослідивши зібрані в справі докази, враховуючи наведене вище вважає, що суддею місцевого суду дана вірна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону.

Тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що докази, на підставі яких складений протокол про адміністративне правопорушення, на його думку, є неналежними та недопустимими, - не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що інспекторка УПП в Закарпатській області Білей Н. Ю., яка склала щодо ОСОБА_1 протокол, була упереджена при проведенні перевірки та складанні протоколу; що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 у порушенні ПДР та підстави для фальсифікації протоколу й доданих до нього матеріалів, а також даних про її зацікавленість у результатах розгляду справи, – на ці дані не вказується як у апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту в ході її розгляду. 

Тому, апеляційний суд доходить висновку про те, що інспекторка ОСОБА_4 при виконанні своїх функціональних обов`язків та складанні відповідних документів діяла у межах наданих їй повноважень.

Крім того, не встановлено апеляційним судом і даних про те, що у потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_3 , були підстави для обмови ОСОБА_1 у порушенні вимог передбачених п. 13.1 ПДР, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі й не вказувала сторона захисту в ході її розгляду.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не порушував Правил дорожнього руху України, а ДТП відбулася через виїзд іншого учасника дорожнього руху (водій автомобіля марки «Фіат Пунто») із колони, що рухалася зліва в тому ж напрямку на його смугу, у зв`язку з чим, для уникнення ДТП він почав гальмувати, однак його автомобіль під час різкого зниження швидкості руху почало відводити вправо, на смугу, де знаходився інший автомобіль, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами, а також не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 13.1 ПДР, які зобов`язують водія дотримуватися безпечної дистанції та бокового інтервалу. 

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у межах складеного щодо особи протоколу, а з даної справи не вбачається, що відносно будь-яких інших водіїв транспортних засобів працівниками поліції складалися протоколи за порушення ним положень ПДР.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення, що висновок про його винуватість ґрунтується на припущеннях, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження.

       Із урахуванням доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні вимог передбачених п. 13.1 ПДР України, які призвели до настання ДТП за викладених у протоколі обставин, апеляційний суд відхиляє клопотання адвоката Бомбушкаря С. П. про призначення експертизи, визнаючи його необґрунтованим, а поставлені адвокатом на вирішення експертизи питання – такими, що будь-яким чином не вплинуть на встановлений у ході судового розгляду факт порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 13.1 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення.

       Крім того, апеляційним судом не встановлено фактів невідповідності складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, які б давали підстави для повернення протоколу органу патрульної поліції для належного оформлення, у зв`язку з чим, відхиляється і клопотання адвоката Бомбушкаря С. П. у цій частині.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги та подані адвокатом Бомбушкарем С. П. клопотання спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції вимоги КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 порушені не були й він обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 13.1 ПДР та скоєнні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 

Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга – без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б підтверджували наведені в апеляційній скарзі доводи та спростовували б висновки суду першої інстанції стороною захисту не надано.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                                          П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                       І. В. Стан