ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" травня 2021 р.           Справа№ 911/3675/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Майданевича А.Г. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу  Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області

на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2021
у справі № 911/3675/20 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"
до Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області
про стягнення 55 716,85 грн.

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (позивач) до Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області (відповідач) про стягнення 55 716,85 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він у період з 01.01.2020 по 31.08.2020 надав телекомунікаційні послуги окремим категоріям громадян, які користуються правом на пільги, в зв`язку з чим поніс витрати, пов`язані з наданням пільг в заявленому до стягнення розмірі, котрі відповідач зобов`язаний відшкодовувати відповідно до положень чинного законодавства.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.03.2021 у справі № 911/3675/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі  Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 55 495,43 грн. витрат по відшкодуванню витрат понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян та 2 093,65 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання відповідачем належним чином та в повному обсязі зобов`язань по відшкодуванню витрат, понесених позивачем за період з 01.01.2020 по 31.08.2020, внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах. Разом з тим, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що позивачем у зведений розрахунок заборгованості видатків відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на комунікаційні послуги за липень-серпень 2020 безпідставно включено нарахування пільг померлим особам в розмірі 221,42 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову: позовні вимоги в розмірі 55495,43 гривень заборгованості по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги - задовольнити; у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 221,42 гривень - відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2021 у справі № 911/3675/20 повністю і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ "Укртелеком" в повному обсязі.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не враховано те, що жодних договірних зобов`язань щодо надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення Обухівського району Київської області між УСНЗ та ПАТ "Укртелеком" з 01.1.22 по 31.08.2020 не було.
На думку скаржника, позивач не надав доказів фактичного надання абонентам телекомунікаційних послуг. На сьогоднішній час громадяни користуються мобільним зв`язком, який є більш зручним видом комунікації, натомість не користуються стільниковим зв`язком, який є неактуальним та не використовується значною кількістю громадян.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, наданому суду 23.04.2021, просив рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2021 у справі № 911/3675/20 залишити в силі, вказав на те, що надання пільг з послуг зв`язку гарантовано громадянам України Конституцією та Законами України. Відповідно до п.п. 1, 6 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту тощо. Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії". З наявних у матеріалах справи розрахунків видатків вбачається, що пільга надається на абонентну плату, розмір якої є фіксованим та встановлюється рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України. Крім того, в матеріалах справи є розрахунок заборгованості та надісланий відповідачу листом № 11/209 від 17.12.2020 акт звіряння заборгованості по витратах понесених за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах за період з 01.01.2020 по 31.08.2020 (станом на 17.12.2020) на суму 55  716,85 грн., однак, про результат їх розгляду відповідач не повідомив, натомість у відповідь на претензію листом №  60/29-2715 від 04.11.2020 відповідач зазначив, що кошти на зазначені цілі не виділені, договір не укладено і що він не є розпорядником коштів та лише у грудні 2020р. (поза межами спірного періоду) листом № 60/29-3110 від 10.12.2020 відповідач повідомив про виявлені ним розбіжності в розрахунках позивача в частині кількості пільговиків та розміру наданих їм пільг та додано перелік осіб, які померли. Посилання скаржника на не користування громадянами стільниковим зв`язком є безпідставним, оскільки не є предметом розгляду у даній справі.

Узагальнені доводи відповіді на відзив на апеляційну скаргу та письмових пояснень

У відповіді на відзив від 14.04.2021 відповідач вказав на те, що останньому став відомий факт неодноразового викрадення телефонних кабелів на території Обухівського району (територія, яка входила до 01.01.2021) у 2020 році та просив витребувати у позивача пояснення стосовно ряду кримінальних проваджень, порядку надання телекомунікаційних послуг та терміну відновлення телефонних кабелів на ділянках, де була здійснена крадіжка та провести позивачу перерахунок суми відповідно до фактично наданих телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення Обухівського району, з урахуванням усіх кримінальних проваджень, які були відкриті у 2020р.
У письмових поясненнях, наданих позивачем до суду 22.04.2021, зазначено про те, що лист Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області № 2720/109/1600 від 14.04.2021 і факт крадіжок кабелів позивача, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки відповідно до чинного Кримінального процесуального кодексу України відповідь на письмове звернення особи, яка не є учасником кримінального провадження, про наявність або відсутність у Реєстрі відомостей, не належить до процесуальних дій, які слідчий, прокурор можуть вчинити у кримінальному провадженні. Також позивач вказує на те, що при виявленні викрадення, знищення або зловмисного пошкодження лінійних та станційних споруд позивач заносить відповідну інформацію до автоматизованої системи технічного та лінійного обліку підприємства з поміткою "масові пошкодження". Відповідно до умов договору із абонентом та п. 6 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про телекомунікації" у разі не усунення протягом однієї доби із зафіксованого моменту пошкодження телекомунікаційної мережі, яка унеможливило доступ абонента до послуги або знизило до недопустимих значень показники якості телекомунікаційної послуги, абонентна плата за весь період пошкодження не нараховується. Відповідно до наведеного, посилання відповідача на факт крадіжок кабелів не заслуговує на увагу, оскільки м. Обухів не відноситься до зони його обслуговування, не є предметом розгляду у даній справі та абонентна плата, за весь період викрадення чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд, у відповідному розрахунковому періоді не нараховується автоматично.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2021 справу № 911/3675/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1221/21 від 29.03.2021, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/3675/20.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2021 у справі № 911/3675/20. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2021 у справі № 911/3675/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Позивач є оператором телекомунікацій і включений до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Позивач здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, зокрема Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 11.04.2012 № 295, Статуту та внутрішніх актів Позивача.
Обов`язок надання послуг зв`язку  населенню на пільгових умовах передбачено Законом України "Про телекомунікації",   Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",  Законом України "Про жертви нацистських переслідувань",  Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус",  Законом України "Про охорону дитинства", якими встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку для категорій осіб, визначених цими законами.
Відповідно до змісту вищенаведених законодавчих актів України, надання телекомунікаційних послуг  громадянам - жителям міста Черкаси, які мають право на пільги  є обов`язком Позивача.
На виконання вимог законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, позивачем, як оператором телекомунікації в період з 01.01.2020 по 31.08.2020 надано телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян Обухівського району Київської області за пільговими тарифами, що підтверджується актами звірки розрахунків за наданні населенню послуги на пільгових умовах, які підписані зі сторони позивача, підписи зазначених осіб скріплено печаткою позивача.
Вказані акти були направлені відповідачу відповідно до описів вкладення у цінний лист та отримані ним відповідно до відміток про отримання в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, про що відповідач не заперечував. Завірені копії вказаних документів залучені до матеріалів справи.
Також зазначені акти були направлені на електронну пошту відповідача. Проте, відповідач належним чином оформлені та підписані акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги за відповідний період позивачу не повернув.
Як стверджує позивач, відповідач своїх зобов`язань з відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг за користування телефоном пільговим категоріям громадян, не виконав, в зв`язку з чим за ним рахується борг в розмірі заявленої до стягнення суми 55 716,85 грн. у вигляді непогашених витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Положеннями    ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"   визначено, що виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
У п. 19 ч. 1 ст.   12, п. 10 ч. 1 ст.  13, п. 18 ч. 1 ст.  14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; п. 18 ч. 1 ст. 61, п. 10 ч. 1 ст. 62, п. 17 ч. 1 ст. 63, п. 19 ч. 1 ст. 64   Закону України "Про жертви нацистських переслідувань"; п. 11 ч. 1  ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; п. 6 ч. 1   ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; ч. 5   ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"  та п. 4 ч. 3  ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства"  встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку для окремих категорій осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації"     телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.
Згідно із п. 63 "Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг", затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 11.04.2012 № 295   установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.
Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу регулюються     Бюджетним кодексом України.
Згідно зі ст. 2 Бюджетного кодексу України     видатки бюджету - це кошти, спрямовані на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом.
Положеннями   ст. 30 Бюджетного кодексу України   визначено, що видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов`язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено     статтею 87 цього Кодексу.
Згідно з ч. 6   ст. 48 Бюджетного кодексу України   бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.
Відповідно до п. 9 ст. 87 Бюджетного кодексу України  до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі на державні програми соціальної допомоги.
Згідно із підпунктом "б" пункту 4 статті 89 Бюджетного кодексу України     до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, державні програми соціального захисту.
Відповідно до п. 204  ч. 1  ст. 91 Бюджетного кодексу України  до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія     Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.
За змістом    статті 102 Бюджетного кодексу України    яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої  статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2  ст. 97 Бюджетного кодексу України).
Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений, зокрема, Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 256) та Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення, затвердженим     постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1101     (далі - Порядок № 1101).
Пунктами 2, 3 Порядку № 256 передбачено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.
Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).
Згідно п. 5 Порядку № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), зокрема, щодо пільг з послуг зв`язку.
Відповідно до п. 1 Порядку № 1101 цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у загальному фонді державного бюджету Мінсоцполітики за програмою "Виплата деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплата послуг окремим категоріям населення" (далі - бюджетні кошти).
Згідно з положеннями п. 3 Порядку № 1101 розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат, які відповідають вимогам пункту 47 частини першої  статті 2 Бюджетного кодексу України     (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).
З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою,     Кабінет Міністрів України постановою від 29.01.2003 № 117  затвердив Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення).
Згідно п. 3 Положення Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків. Форма "1 - пільга" затверджується Мінсоцполітики; ведуть облік отримувачів соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей шляхом формування на кожну особу персональної облікової картки згідно з формою "1 - допомога", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, а також особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2 - пільга", та Інструкції про порядок її заповнення" від 04.10.2007 № 535, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.10.2007 за № 1172/14439, який був чинним до 31.07.2020, затверджено форму для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2 - пільга", за якою підприємства та організації, що надають послуги, формують та надають до управлінь праці та соціального захисту населення розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, у вигляді файлів DBF або ТХТ-формату.
Згідно приписів ст.ст.  525,  526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача грошова сума фактично є втратами підприємства, які воно понесло надаючи послуги окремим категоріям громадян за пільговими тарифами, встановленими державою у відповідних Законах України, оскільки телекомунікаційні послуги на пільгових умовах Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" надано не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, у зв`язку із чим, відповідач, як уповноважений на те державою орган, в силу закону має відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесені ним витрати.
Безумовному обов`язку оператора телекомунікацій надавати послуги зв`язку на пільгових умовах визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість таких пільг.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №  924/781/17.
Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів, які свідчать про виконання відповідачем належним чином та в повному обсязі зобов`язань з відшкодування витрат, понесених позивачем за період з 01.01.2020 по 31.08.2020, внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, те, що позивачем у зведений розрахунок заборгованості видатків відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на комунікаційні послуги за липень-серпень 2020 безпідставно включено нарахування пільг померлим особам в розмірі 221,42 грн., колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 55 495,43 грн. є такою, що підтверджена матеріалами справи та відповідає чинному законодавству.
Колегія суддів вважає рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2021 у справі № 911/3675/20 про часткове задоволення позовних вимог законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених  в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, висновки за результатом розгляду апеляційної скарги
Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Доводи скаржника про те, що у нього відсутні правові підстави для сплати заборгованості на надані позивачем послуги зв`язку, оскільки між ним та позивачем відсутні договірні зобов`язання щодо надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.
Як вже зазначалось, позивач надає телекомунікаційні послуги споживачам з урахуванням їхніх пільг, передбачених чинним законодавством України, натомість, відповідач, як орган уповноважений державою здійснювати від її імені повноваження в спірних правовідносинах, зобов`язаний відповідно до вимог чинного законодавства виконувати свій обов`язок з відшкодування позивачу вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям споживачів.
Крім цього, законодавство України не передбачає обов`язкового укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.
Законодавство України не передбачає обов`язкового укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.
Посилання відповідача на факт крадіжок кабелів є необгрунтованим, оскільки м. Обухів не відноситься до зони обслуговування позивача, не є предметом розгляду у даній справі, крім того, абонентна плата, за весь період викрадення чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд, у відповідному розрахунковому періоді не нараховується автоматично.
З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржене рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").
Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про часткове задоволення позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними.
Скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято відповідно до вимог матеріального та процесуального права, підстав його зміни або скасування не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2021 у справі №  911/3675/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2021 у справі № 911/3675/20 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2021 у справі № 911/3675/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області у справі №  911/3675/20 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 911/3675/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Повний текст постанови складено 31.05.2021.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                А.Г. Майданевич