ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року                                  
м. Харків
справа №615/1251/20
провадження №22-ц/818/2653/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: судді - Тичкової О.Ю., 
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
сторони справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія “ВУСО”»,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженн апеляційну скаргу Пронякіна Єгора Вадимовича, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія “ВУСО”» на рішення Валківського районного суду Харківської області, ухвалене 13 січня 2021 року у складі Товстолужського О.В., -
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія “ВУСО”» (далі – ПрАТ «СК “ВУСО”», СК), у якому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 14153,27 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 5000 грн.
Позов обґрунтований тим, що 04.11.2017, близько 11:00 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул. Паркова м. Валки та а/д Київ-Харків-Довжанський, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Шевроле Авео, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Протиправні дії ОСОБА_2 мають причинний зв`язок з наслідками дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП). Як вказав ОСОБА_1 , йому нанесено істотні матеріальні збитки пов`язані з технічним ушкодженням автомобіля Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_2 , під час ДТП, розмір яких підтверджено дефектним актом-кошторисом витрат на поточний ремонт автомобіля Шевролет Авео, а саме: загальна вартість витратних матеріалів складає 14320 грн., загальна вартість робіт – 7050 грн., а всього вартість фактичного відновлювального ремонту складає 21370 грн. Позивач вважає, що сума фактичних матеріальних збитків, різниця між страховою виплатою та відновлювальним ремонтом повинна бути відшкодована йомк ОСОБА_2 як особою, з вини якої сталася ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «СК “ВУСО”», яким позивачу виплачено розмір страхового відшкодування в сумі 7216,73 грн. Різниця у розмірах матеріального збитку складає суму 14153,27 грн., а саме: 21370 грн. (фактичні збитки на відновлення) - 7216,73 грн. (нараховане страхове відшкодування). Позивач наполягає, що саме різницю у розмірах матеріального збитку від наслідків дорожньо-транспортної пригоди мають відшкодувати відповідачі солідарно. Крім того, позивач вказав, що від неправомірних дій ОСОБА_2 йому було завдано моральної шкоди, а саме істотне пошкодження автомобіля позбавило його можливосты тривалий час користуватися автомобілем, що призвело до істотних моральних переживань від неможливості своєчасно виконувати свої плани та забезпечувати щоденні потреби, а також не прийняття відповідачем участі в своєчасному відшкодуванні нанесених збитків та вирішення питання про ремонт автомобіля позивача та інше.
Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 13 січня 2021 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1898,82 грн., та компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Стягнуто з ПрАТ «СК “ВУСО”» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3470,45 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду мотивоване тим, що коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,65 мусить бути застосований не до всієї вартості матеріального збитку, а лише до сукупної вартості деталей, що мають бути встановлені на пошкоджений автомобіль під час його ремонту. При цьому суд виходив із сукупної вартості деталей з ПДВ. Виходячи з того, що вартість ремонтних робіт з ПДВ становить 9160,80 грн. + 3526,38 грн. (сукупна вартість деталей з ПДВ із застосуванням коефіцієнта 0,65), з вирахуванням франшизи (2000 грн.), суд визначив суму, яка належить до виплати ОСОБА_1 з боку ПрАТ «СК “ВУСО”» в розмірі 10687,18 грн. Оскільки СК було виплачено ОСОБА_1 лише 7216,73 грн., сума, яку повинна доплатити СК становить 3470,45 грн. (10687,18 грн. - 7216,73 грн.). Суд оцінив наданий позивачем акт приймання виконаних робіт №5 від 15.03.2018, засвідченого ФОП ОСОБА_3 , як такий, що не може свідчити про розмір шкоди, спричиненої ДТП, оскільки зазначений акт виконаний суб`єктом господарювання на власний розсуд та не обґрунтований належним чином, не містить посилань на джерела формування вартості деталей, нормо-годин робочого часу особи, що виконувала ремонтні роботи. Водночас, суд не вбачав підстав сумніватися в допустимості ремонтної калькуляції № 809165, оскільки вона виготовлена у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Позивач не спростував належними та допустимими доказами розрахунок ПрАТ «СК “ВУСО”» в частині вартості відновлювального ремонту. Посилаючись на те, що страхове відшкодування, що підлягає сплаті особі, чиє майно пошкоджене, визначається з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, різниця вартості між вартістю нових деталей, що можуть бути встановлені, та сумою із застосуванням коефіцієнта підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача: 5425,20 грн. (сукупна вартість деталей з ПДВ) – 3526,38 грн. = 1898,82 грн. Частково задовольняючи позов в частині стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду, суд виходив з того, що право позивача на користування автомобілем в справному стані відповідачем порушене, ОСОБА_1 був вимушений вчиняти дії, пов`язані з ремонтом автомобіля, що спричинило для нього певні незручності та вочевидь негативно позначилось на його психоемоційному стані. Однак тривалість перебування автомобіля на ремонті, коли позивач був повністю позбавлений можливості користування ним, не підтверджена. Суд врахував, що позивачу, як водію, який потрапив з вини ОСОБА_2 у ДТП, завдано моральної шкоди, пов`язаної з перенесенням стресової ситуації під час ДТП, з душевними стражданнями з приводу пошкодження автомобіля, що спричинило певні незручності в його житті, і, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважав, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 1000 грн.
Не погодившись з рішенням суду представник ПрАТ «СК “ВУСО”» Пронякін Є.В. подав апеляційну скаргу, якою просить рішення суду скасувати в частині стягнення з ПрАТ «СК “ВУСО”» грошових коштів у розмірі 3470,45 грн., в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній частині рішення суду є незаконним, необгрунтованим та таким, що винесено з порушенням норм матеріального права. Так, судом було безпідставно стягнуто з ПрАТ «СК “ВУСО”» ПДВ. Всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі, пов`язані з оплатою страхових послуг, не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. Отже, при визначенні розміру страхових платежів, матеріального збитку чи страхової виплати, ПДВ не нараховується. Cудом було встановлено, що виплата страхового відшкодування була здійснена на рахунок ОСОБА_1 . Оскільки позивачем не доведено факт проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, суд першої інстанції безпідставно стягнув з ПрАТ «СК “ВУСО”» ПДВ.
Щодо розрахунку суми страхового відшкодування апелянт зазначає, що суд помилково вважав, що ПрАТ «СК “ВУСО”» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу не тільки на складники пошкодженого транспортного засобу, а й на вартість проведення робіт. Згідно формули, наведеної у пп. б п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів для розрахунку вартості матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, та даних ремонтної калькуляції №809165 від 17.11.2017, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без ПДВ становить: 3083,33 грн. (1666,63 грн. відновлення транспортного засобу + 1416,70 грн. вартість робіт з фарбування) + 4551,05 грн. (загальна вартість необхідних для ремонту матеріалів без урахування ПДВ) + 4521 (загальна вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту без урахування ПДВ) * (1-0,65) = 9216,73 грн. Розрахунок страхового відшкодування було здійснено наступним чином: 9216,73 грн. (вартість матеріального збитку без ПДВ) – 2000 грн. (франшиза) = 7216,73 грн. Отже, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що ПрАТ «СК “ВУСО”» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу на вартість відновлювальних робіт.
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на відомості, наведені у позовній заяві. Також зазначив, що 7216,73 грн. в якості відшкодування була перерахована ПрАТ «СК “ВУСО”» на рахунок позивача у банку, але не отримана ним у зв`язку з незгодою у розмірі: фактичні витрати позивача на відновлювальні роботи більші, ніж страхова виплата, здійснена СК.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі – ЦПК України) та переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення суду оскаржено в частині стягнення з ПрАТ «СК “ВУСО”» на користь ОСОБА_1 недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 3470,45 грн. В іншій частині рішення суду не переглядається. 
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, 04.11.2017, об 11:00 год, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул. Паркова м. Валки та автодороги Київ- Харків-Довжанський, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Шевроле Авео, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Зазначені обставини підтверджуються постановою судді Валківського районного суду Харківської області від 02.02.2018, що винесена за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 8).
Згідно указаної постанови, дослідивши докази, що знаходяться в матеріалах справи, суддя прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП), тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Автомобіль Chevrolet Аveо, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2009 року випуску, є власністю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 9).
Автомобіль ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_1 , 1994 року випуску, був забезпечений згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6857699 від 26.05.2017 (а.с. 69).
Згідно пункту 3 Полісу строк його дії з 27.05.2017 до 26.05.2018 включно.
Пунктом 5 Полісу розмір франшизи визначений в 2000 грн.
Відповідно до ремонтної калькуляції №809165 від 17.11.2017, що складена ПрАТ СК «ВУСО», вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Аveо, державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, та без урахування ПДВ становить 12155,38 грн., з урахуванням ПДВ – 14586,46 грн. (а.с. 71-75).
Згідно розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, зробленого ПрАТ «СК “ВУСО”», коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Chevrolet Аveо, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 0,65 (а.с. 70).
Згідно страхового акта №01614-24 від 22.02.2018 за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6857699 від 26.05.2017, затвердженого головним спеціалістом Департаменту урегулювання моторних ризиків ПрАТ «СК “ВУСО”» ОСОБА_4 , та додатку до страхового акту (а.с. 15), ОСОБА_1 згідно заяви з реквізитами на виплату страхового відшкодування від 15.11.2017 належить до виплати 7216,73 грн. у безготівковій формі в зв`язку з ДТП, що мала місце 04.11.2017, 11:00 год., АДРЕСА_1 (а.с. 14).
Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , 02.03.2018 ПрАТ «СК “ВУСО”» сплатила ОСОБА_1 7216,73 грн. страхового відшкодування шляхом безготівкового зарахування (а.с. 12).
Відповідно до розписки від 22.04.2018 ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_5 2000 грн. в рахунок ремонту автомобіля (а.с. 41).
Як вбачається з відповіді ПрАТ «СК “ВУСО”» №3205 від 24.04.2018 на запит ОСОБА_1 , розрахунок суми страхового відшкодування був зроблений на підставі ремонтної калькуляції №809165, згідно з якою вартість відновлювального ремонту склала 14586,46 грн. Вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 65%) склала 11060,08 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування: 11060,08 грн. (вартість матеріального збитку) - 1843,35 грн. (вартість ПДВ) – 2000 грн. (франшиза) = 7216,73 грн. (а.с. 13).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», спрямованим на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 даного Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Відповідно до пункту 36.4 зазначеної статті виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу (далі – ПК) України, ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Статтею 196 ПК України визначено операції, що не є об`єктом оподаткування. Так, згідно підпункту 196.1.3 пункту 196.1 указаної статті не є об`єктом оподаткування операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів; надання послуг із загальнообов`язкового державного соціального страхування (у тому числі пенсійного страхування), недержавного пенсійного забезпечення, залучення та обслуговування пенсійних вкладів та рахунків учасників фондів банківського управління, адміністрування недержавних пенсійних фондів.
У постанові від 07 квітня 2021 року по справі № 826/7454/17 Верховний Суд дійшов висновку, що страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума податку нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником податку на додану вартість.
Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №161/2017/16-ц вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, потерпілий має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.
При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що ремонтні роботи з відновлення автомобіля позивача були проведені особою, яка є платником податків.
Отже, визначаючи суму до відшкодування ПрАТ «СК “ВУСО”», суд першої інстанції безпідставно виходив з вартості деталей і робіт, з урахуванням ПДВ і необґрунтовано стягнув його з апелянта.
Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги щодо розрахунку суми страхового відшкодування.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Матеріали справи містять розрахунок коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, зробленого ПрАТ «СК “ВУСО”», згідно якого коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Chevrolet Аveо, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 0,65 (а.с. 70). Суд першої інстанції з указаним розрахунком погодився.
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі – КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.
Згідно п. 1.2 указаної Методики, передбачені нею методи оцінки можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.
Відповідно до п. 1.3, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Згідно підпунтків д, е, пункту 1.4 Методики, вона застосовується, зокрема, з метою: визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.
Визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗрегулюється розлілом VIII Методики.
З підпункту «б» пункту 8.2 Методики вбачається, що якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ, розрахунок вартості матеріального збитку здійснюється за формулою: Сврз = Ср + См + Сс * (1 - ЕЗ), де: Ср – вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См – вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс – вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; ЕЗ – коефіцієнт фізичного зносу; Сврз – вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ, розрахованого відповідно до вимог пункту 8.2, грн.
Згідно даних ремонтної калькуляції №809165 від 17.11.2017, загальна вартість робіт без урахування ПДВ (Ср) становить 3083,33 грн. (1666,63 грн. відновлення транспортного засобу + 1416,70 грн. вартість робіт з фарбування); загальна вартість необхідних для ремонту матеріалів без урахування ПДВ (См) – 4551,05 грн.; загальна вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту без урахування ПДВ (Сс) – 4521 грн.
Отже, згідно наведеної у п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів формулі вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без ПДВ становить: 3083,33 грн. + 4551,05 грн. + 4521 грн. * (1- 0,65) = 9216,73 грн.
З викладеного вбачається, що ПрАТ «СК “ВУСО”» за фактом ДТП 04.11.2017, 11:00 год., м. Валки, вул. Харківська, здійснено всі належні позивачу виплати: 9216,73 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без ПДВ) – 2000 грн. (франшиза) = 7216,73 грн., які були безготівково перераховані на рахунок позивача, що підтверджується матеріалами справи і не заперечується позивачем.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду – скасуванню в частині стягнення з ПрАТ «СК “ВУСО”» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 3470,45 грн., з ухваленням в указаній частині нового судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК “ВУСО”» відмовити.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України).
Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК “ВУСО”» відмовлено, судовий збір з указаного відповідача стягненню не підлягає.
При зверненні до суду апеляційної інстанції ПрАТ «СК “ВУСО”» було сплачено судовий збір у розмірі 309,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4290 від 04.02.2021 (а.с. 130), який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК “ВУСО”».
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія “ВУСО”» Пронякіна Єгора Вадимовича задовольнити.
Рішення Валківського районного суду Харківської області від 13 січня 2021 року скасувати в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія “ВУСО”»на користь ОСОБА_1 аматеріальної шкоди в розмірі 3470,45 грн.
В указаній частині ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 а до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія “ВУСО”» відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 а на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія “ВУСО”» судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 309 (триста дев`ять) грн. 24 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 18 червня 2021 року.
Головуючий                                                                         О.Ю.Тичкова

Судді                                                                                О.В.Маміна

                                                                               Н.П.Пилипчук