П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/1458/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.  
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
14 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Шидловського В.Б. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: Дорошенка О.О.,
представника відповідача: Любимової К.М.,
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (ГУ ДПС у Чернівецькій області) в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10 березня 2020 року №0003783304 про грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 108500,56 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10 березня 2020 року №0003793304 за платежем військовий збір за результатами річного декларування в сумі 9041,71 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10 березня 2020 року №0003773304 за платежем 170,00 грн штрафу. 
24 листопада 2020 року Чернівецький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову. 
Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Позивач та його представник про задоволення апеляційної скарги заперечили, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.
Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" ("Банк") та ОСОБА_1 ("Позичальник") 12 жовтня 2007 року було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11233773000 (Договір), пунктом 1.1 якого встановлено, що Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти належним чином та використовувати в повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 46000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 232300 (двісті тридцять дві тисячі триста) гривень 00 копійок за курсом Національного банку України на день укладання цього Договору.
Пунктами 1.4 та 1.5 Договору визначено, що кредит надається Позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого Працівника), а саме на придбання квартири. Кредит надається шляхом зарахування Банком кошти на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням.
Так, ОСОБА_1 придбано квартиру за рахунок коштів, отриманих в кредит у відділенні №322 Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" в сумі 232300,00 грн, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 12 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі №3223, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 
Отже, позивачем отримано від банку 232300,00 грн кредиту для придбання квартири. На момент отримання сума вказаного кредиту була еквівалентна сумі 46000 доларів США.
Наказом ГУ ДПС у Чернівецькій області від 11 грудня 2019 року №258 зобов`язано провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору щодо суми отриманих доходів в II кварталі 2016 року від ПАТ "Укрсиббанк" за ознакою доходу 126 - "Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Податкового Кодексу України) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Податкового Кодексу України)", за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року тривалістю 10 робочих днів з 08 січня 2020 року.
Так, посадовими особами ГУ ДПС у Чернівецькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, за результатами якої складено акт від 20 січня 2020 року №17/24-13-33-04-15/ НОМЕР_2 .
Із змісту п. 1.10 вказаного акту встановлено, що з метою визначення об`єкту оподаткування до ПАТ "Укрсиббанк" було направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження для проведення зустрічної звірки від 29 травня 2017 року №1188/10/24-13-13-01-21 стосовно відображених у податкових розрахунках сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року фізичній особі ОСОБА_1 . 
Згідно отриманої відповіді від ПАТ "УКРСИББАНК" (лист від 21 червня 2017 року №14-2-2/11481) зазначено про наступне: "Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі Банк, АТ "УкрСиббанк"), код ЄДРПОУ 09807750, на лист №1188/10/24-13-13-01-21 від 29 травня 2017 року про надання інформації щодо нарахування доходів в 2016 році фізичним особам, зазначеним в запиті, повідомляє наступне. Підтверджуємо інформацію про суми виплачених (нарахованих) у 2016 році доходів фізичним особам, зазначеним в запиті, що у повному обсязі відображено у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма №1ДФ) за ознакою доходу " 126" у відповідних звітних періодах. Доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 "д" пункту 164,2 статті 164 Податкового кодексу України та включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ. Відповідно до підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. Таким чином, банком виконано всі функції податкового агента відповідно до вимог чинного податкового законодавства".
За результатами проведеної перевірки встановлено наступні порушення:
-пп.  49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України (ПК України), а саме: неподання позивачем до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік;
- пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 ПК України, а саме: до загального річного оподаткованого доходу позивачем не включено дохід, отриманий платником податку як додаткове благо за 2016 рік в сумі 482224,71 грн., в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік, на суму 86 800,45 грн;
- пп. "д" 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, пп. 1.2, 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, а саме; не нараховано та не утримано військовий збір з загального річного оподатковуваного доходу за 2016 рік на суму 7 233,37 грн.
На підставі акту перевірки 10.03.2020 року ГУ ДПС у Чернівецькій області прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
-форми "ПС" №0003773304, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і п. 120.1 ст. 120 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування;
- форми "Р" №0003793304, відповідно до якого за пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 9041,71 грн;
- форми "Р" №0003783304, яким згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 108500,56 грн.
Не погодившись з такими рішеннями позивач оскаржив їх до Чернівецького окружного адміністративного суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що податкові повідомлення-рішення відповідача прийняті необґрунтовано, без урахування усіх обставин що мають значення для прийняття рішення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, пп. 163.1.1 та 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України (ПК України) визначено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Згідно абз. 2 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Підпунктом 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Згідно з пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є вичерпним.
Так, відповідно до пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Проте, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" №321-VIII від 09 квітня 2015 року, положення якого набрали чинності 07 травня 2015 року, підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
Проте, при визначенні до сплати грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб відповідач не застосував положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України та не врахував того, що до додаткового блага платника податків не включається сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що станом на 01 січня 2014 року не була погашена, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.
Таким чином, при анулюванні (прощенні) суми основного боргу, що виникла до 01 січня 2014 року і не була погашена до цієї дати, базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб є додаткове благо платника податку, до якого належить сума основного боргу платника податку за фінансовим кредитом в іноземній валюті (сума боргу за тілом кредиту), яка не погашена до 1 січня 2014 року та яка перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, яка прощена за самостійним рішенням кредитора, за мінусом різниці між сумою такого основного боргу в іноземній валюті, що визначається за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року.
Тобто, необхідною передумовою для застосування п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України є саме зміна валюти кредитування.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. 
Відповідно до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів.
Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
У судовому засіданні 07.04.2021 року судом апеляційної інстанції зобов`язано представника ГУ ДПС у Чернівецькій області надати розрахунок суми донарахованих податків і зборів та штрафних санкцій до акту позапланової невиїзної документальної перевірки ОСОБА_1 від 20.01.2020 року №17/24-13-33-04-15/ НОМЕР_2 із застосуванням п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України та офіційного курсу НБУ станом на 01.01.2014 року.
Проте, на виконання вимоги суду представником відповідача надано лист ПАТ "УКРСИББАНК" від 21 червня 2017 року №14-2-2/11481 який слугував підставою для проведення позапланової невиїзної документальної перевірки ОСОБА_1 . 
Будь яких інших письмових доказів на виконання вимоги суду апеляційної інстанції у підтвердження правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень представником відповідача не надано.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. 
Крім того, у апеляційній скарзі позивачем не зазначено жодної норми матеріального або процесуального права, яку порушив суд першої інстанції під час розгляду даної справи та обставини або доказу, якому суд першої інстанції не дослідив чи не надав належної оцінки.
Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються  встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   19 квітня 2021 року.

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Шидловський В.Б.