ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 червня 2021 року           справа №200/3913/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Залівного Іллі Олександровича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року (повне судове рішення складено 22 квітня 2021 року в м. Слов`янську) у справі № 200/3913/21 (суддя в І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій,

                                                        У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі – Управління) про:
визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування страхових виплат потерпілому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 липня 2014 року по день його смерті; 
зобов`язання відповідача нарахувати страхові виплати потерпілому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 липня 2014 року по день його смерті та надати приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Пятовському Олексію Олександровичу інформацію щодо розміру цих страхових виплат, які належали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 липня 2014 року по день його смерті, але не були одержані за життя.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в справі, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі стверджується, що цей спір підлягає розгляду саме в порядку адміністративного судочинства. 
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
За приписами пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом (пункт 5 статті 1 КАС України).
Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 статті 4  КАС України).
Публічно-правовий спір - це спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (абзаци 1, 2 пункту 2 статті 4  КАС України).
Отже, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим, приватноправовий спір вирізняється наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
Аналіз змісту позовних вимог свідчить про те, що хоч відповідач і є суб`єктом владних повноважень, але він не здійснює відносно позивача публічно-владні управлінські функції, ці функції відповідач виконував відносно померлого батька, при цьому наявний майновий інтерес позивача щодо включення ненарахованих та невиплачених страхових виплат до спадщини, а вирішення спору в межах справи неможливо без вирішення питань приватноправового характеру, а саме, встановлення, чи перейшло право на спадкування спірних виплат до позивача тощо. 
З огляду на вказані обставини спір не є публічно-правовим.   
Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Таким чином, визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності дій. 
Отже, цей спір має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.
Суд першої інстнції обгрунтовано роз`яснив позивачеві, що він має право звернутися з даним позовом в порядку цивільного судочинства до місцевого суду загальної юрисдикції.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
На підставі викладеного місцевий суд правильно відмовив у відкритті провадження у цій справі. 
Посилання апелянта на рішення Верховного Суду не заслуговують на увагу, оскільки вони ухвалені у справах, не тотожніх ниніншій.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала місцевого суду відповідає нормам процесуального права.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі № 200/3913/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 22 червня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          Г.М. Міронова

                                                                                          Е.Г. Казначеєв