КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №759/1140/2021                                                                         Головуючий у І інстанції - Ул'яновська О.В.
апеляційне провадження №33/824/2688/2021                                    Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
27 травня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , його захисника Соколовського Валерія Леонідовича, потерпілого ОСОБА_3 , переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Кучерука Максима Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року, якою
 
                                                                          ОСОБА_2 ,
                                                                         ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
                                                                         України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 
 
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 124, ст. 130 КУпАП та відносно якого закрито провадження у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення,
та якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП
 
                                                                          ОСОБА_1 ,
                                                                          ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина
                                                                         України, проживаючого за адресою:
                                                                         АДРЕСА_2 
 
у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - 
 
встановив:
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №006784 від 12 січня 2021 року, ОСОБА_1 приблизно о 23 год. 38 хв. 09 жовтня 2020 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 по бул. Кольцова, 14Д у м. Києві не був уважним не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на припарковані транспортні засоби: «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 , «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 , «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_4 , внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.
Громадянин ОСОБА_1 порушив п.п.2.3б,13.1. Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №000454 від 10 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 приблизно о 23 год. 38 хв. 09 жовтня 2020 року керував транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 по бул. Кольцова, 14Д у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. 
Крім цього згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №000455 від 10 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 приблизно о 23 год. 38 хв. 09 жовтня 2020 року керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 по бул. Кольцова, 14Д у м. Києві не дотримався безпечної швидкості руху, безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортними засобами: «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 , «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 , «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_4 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів з матеріальними збитками.
Громадянин ОСОБА_2 порушив п.п.2.3б,12.1,13.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року, виправлено описку допущену в постанові Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року та закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції від 28 січня 2021 року, Кучерук М.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року з виправленнями, внесеними постановою цього ж суду від 22 лютого 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що з пояснень ОСОБА_2 , які він надав на місці події та які він надавав у подальшому працівникам поліції вбачається, що 09 жовтня 2020 року він гуляв з дітьми у м. Києві та приблизно о 22:30 годині зібрався їхати за своїм місцем проживання у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області.
Оскільки він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, то він набрав свого знайомого ОСОБА_1 , який працює в службі таксі таксистом та драйвером та попросив завезти його додому на його автомобілі.
Після приїзду ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля ОСОБА_2 , а сам ОСОБА_2 сів на переднє пасажирське сидіння.
Однак, під час руху по бульвару Кольцова, біля будинку №14-Д в м. Києві ОСОБА_1 відволікся на телефон та здійснив наїзд на припарковані транспортні засоби, внаслідок чого автомобілі були пошкоджені.
Після цього ОСОБА_1 повідомив, що у нього при собі немає посвідчення водія та поїхав за ним додому.
Працівники поліції, які прибули на виклик про ДТП, не стали розбиратися в ситуації та склали протоколи на ОСОБА_2 , оскільки він є власником автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , що здійснив наїзд на припарковані транспортні засоби та у той час він знаходився на місці події, а ОСОБА_1 не відповідав на телефонні дзвінки.
Пояснення ОСОБА_2 повністю підтверджуються матеріалами справи та зокрема поясненнями ОСОБА_1 , які останній надав працівникам поліції, та у яких він виклав обставини розвитку та настання ДТП, аналогічні поясненням ОСОБА_2 .
Водночас пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повністю узгоджуються з поясненнями власників пошкоджених транспортних засобів, схемою ДТП та довідкою поліції про обставини ДТП. 
Крім цього, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки розгляд справи у суді першої інстанції відбувся без виклику учасників справи.
У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про виклик ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду.
Зазначає, що ОСОБА_2 дізнався про визнання його винним у ДТП після отримання листа від страхової компанії у кінці квітня 2021 року.
Копію оскаржуваної постанови отримав захисник ОСОБА_2 під час ознайомлення з матеріалами справи 07 травня 2021 року.   
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбаченого ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити Кучеруку М.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин.
В судове засідання призначене на 27 травня 2021 року, Кучерук М.В. , а також потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник Соколовський В.Л. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
ОСОБА_1 апеляційну скаргу визнав, просив її задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.252 КпАП України, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При розгляді справи судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було.
Враховуючи практику Європейського суду, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» повинна застосовуватися судами як джерело права, на особу, що підозрюється в скоєнні адміністративного правопорушення, розповсюджується презумпція невинуватості.
Суд повинен обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартами доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. 
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Як вбачається з пояснень, наданих 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 слідчому Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві Пшенишному С.С., 09 жовтня 2020 року приблизно о 22:00 год. до нього зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_2 та запитав, чи зможе ОСОБА_1 в якості «драйвера» відвести його додому в с. Софіївська Борщагівка, на що останній погодився. Прибувши на зазначену адресу на вул. Жилянська в м. Києві, неподалік залізничного вокзалу, ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_2 сів поруч на пасажирське сидіння. Крім них на задньому сидінні перебували діти. ОСОБА_2 по дорозі задрімав. 
Рухаючись по вул. Покотила, біля висотних будинків, ОСОБА_1 на мить відволікся на телефон, та в цю ж мить відчув в лице сильний удар.
Застосувавши екстрене гальмування ОСОБА_1 вийшов із-за керма і зрозумів, що вдарив припарковані автомобілі. За ним через водійські двері вийшов ОСОБА_2 , який сказав, що не може відчинити свої.
ОСОБА_1 перевіривши свої документи не виявив посвідчення водія, то ж поїхав на таксі до місця свого проживання, після чого прибувши на місце ДТП він нікого не виявив на місці і поїхав додому.
Відповідно до довідки інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Махньової Є., ОСОБА_2 не може бути суб`єктом вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки факт керування ОСОБА_2 автомобілем, не підтверджується об`єктивними даними, а тому є достатні підстави вважати його пасажиром автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 .
В свою чергу в діях водія «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п.п.2.3б,13.1 ПДР України відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП, а тому 12 січня 2021 року відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №006784.
Таким чином, доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП матеріали справи не містять.
Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд виходить з наступного.
Так, частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Сам по собі факт відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння чи перебування у такому стані, не є визначальним для кваліфікації діяння за ст.130 КУпАП. 
Суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.
Відповідно до ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, оскільки відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Як зазначалось вище, ОСОБА_2 був пасажиром автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , а тому не може бути суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Суд першої інстанції не виконав вимоги ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи.
Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно з яким винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.
Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, скоїв ДТП та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими, постанова судді районного суду частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Разом з тим не підлягає до задоволення вимога апелянта про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки у відповідності до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Крім цього, у відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
ОСОБА_2 скористався своїм правом на оскарження постанови судді районного суду в частині притягнення його до відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, однак він не є тим суб`єктом, який наділений правом просити притягнути до адміністративної відповідальності іншу особу, стосовно якої складено протокол, в даному випадку ОСОБА_1 .     
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-    
 
постановив:
 
Клопотання Кучерука Максима Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Поновити Кучеруку Максиму Васильовичу, який діє в інтересах ОСОБА_2  строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року.
Апеляційну скаргу Кучерука Максима Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року скасувати в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В іншій частині постанову Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського апеляційного суду                                                               К.П. Приходько