ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року	Львів	Справа № 500/2506/20 пров. № А/857/2706/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,
з участю секретаря судового засідання                Вовка А. Ю.,
представника позивача                                           Панасюк І. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року (прийняте у м. Тернополі суддею Дерех Н.В.; складене у повному обсязі 28 грудня 2020 року) в адміністративній справі № 500/2506/20 за позовом Приватного аграрно-промислового підприємства «Колос» до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

                                                     В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 р. Приватне аграрно-промислове підприємство «Колос» (далі - ПАПП «Колос», позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило: 
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - ГУ ДПС у Тернопільській області) № 457/10-1/19-00-50 від 27.02.2020 щодо не підтвердження ПАПП «Колос» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік; 
- зобов`язати ГУ ДПС у Тернопільській області поновити з 01.01.2020 ПАПП «Колос» у реєстрації платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що внесення податковим органом в АІС “Облік платежів” податкового боргу по ПАПП «Колос» є безпідставним, оскільки податкові повідомлення-рішення оскаржені в судовому порядку, визнані протиправними та скасовані, тому в позивача відсутній податковий борг. Позивач вважає, що контролюючий орган не вправі приймати рішення про відмову у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи на черговий рік, оскільки реєстрація платником єдиного податку є безстроковою, і ПАПП «Колос» вже було зареєстроване платником цього податку. Крім того, позивачем подано податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік до ГУ ДПС у Тернопільській області (Заліщицький район). На думку позивача, Податковий кодекс України (далі – ПК України) передбачає наслідки наявності податкового боргу на 01 січня базового (звітного) року не лише для процедури набуття статусу платника єдиного податку четвертої групи, а й для можливості подальшого існування такого статусу. Контролюючий орган повинен дотримуватися механізму виявлення такого порушення (в результаті проведення виїзної документальної перевірки), а платник податку повинен самостійно виправити таке порушення – шляхом переходу до сплати податків за загальною системою оподаткування з місяця, наступного за місцем виявленого порушення. Вважає, що сам по собі факт наявності у платника єдиного податку четвертої групи податкового боргу станом на 01 січня базового (звітного року) не дає права контролюючому органу анулювати реєстрацію такого платника. За таких обставин, висновки контролюючого органу про наявність у ПАПП «Колос» податкового боргу як на підставу не підтвердження статусу платника єдиного податку з посиланням на норми підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 ст. 291 ПК України є безпідставними, оскільки ці норми встановлюють умови щодо відмови в такій реєстрації за наявності податкового боргу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ДПС у Тернопільській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до п.п. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 ПК України не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Зазначає, що станом на 01.01.2020 у позивача є податковий борг у розмірі 898 161,54 грн. Для того, щоб бути платником єдиного податку четвертої групи, платникам необхідна відсутність податкового боргу станом на 01 січня базового (звітного) року, а для платника єдиного податку третьої групи – відсутність податкового боргу станом на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку. А позивач помилково ототожнює процедури набуття статусу платника єдиного податку, процедуру підтвердження такого статусу та його анулювання, оскільки такі врегульовані різними статтями ПК України. Зокрема, п. 299.10 ст. 299 ПК України, який визначає підстави для анулювання реєстрації платників єдиного податку, до позивача не застосовувався. Таким чином, вважає апелянт, позивачем не підтверджено статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

ПАПП «Колос» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому повністю погодилося з рішенням суду першої інстанції; вважає, що суд першої інстанції надав правильну правову оцінку фактичним обставинам справи та вірно застосував норми законодавства.

Представник відповідача подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи це перебуванням уповноваженого представника на лікарняному.
Заслухавши думку учасників судового засідання, порадившись, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що таке не може бути задоволене, позаяк хвороба представника не підтверджена жодними доказами; не заявлено про додаткове надання таких доказів, тому не може вважатися безумовною і достатньою підставою для відкладення апеляційного розгляду справи.
Також, колегія суддів зауважує, що у штаті працівників відповідача є й інші юристи, які у випадку неможливості взяти участь у судовому засіданні представника у займається цією справою, можуть бути також представниками у цій справі; проте, неможливість іншого представника взяти участь в судовому засіданні в клопотанні не зазначена.
При цьому колегія суддів апеляційного суду також враховує й те, що явка представника відповідача не визнана судом обов`язковою, крім того колегія суддів зазначає, що справа розглядалася у режимі відеоконференції за клопотанням представника позивача, разом з тим відповідач не вжив жодних заходів для участі його представника в розгляді справи, зокрема, не заявили клопотань про розгляд справи з участю відповідача в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що листом ГУ ДПС у Тернопільській області (Чортківське управління) № 457/10-1/19-00-50 від 27.02.2020 позивача повідомлено про не підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік. Таке рішення суб`єкта владних повноважень мотивоване тим, що відповідно до даних АІС “Облік платежів” на 01.01.2020 за позивачем рахується податковий борг із податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 752 687,04 грн та по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 145 474,50 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням контролюючого органу, оформленим листом, позивач звернувся з цим позовом до суду. 

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що не підтвердження позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік не відповідає положенням ПК України, та здійснено контролюючим органом не у порядку та у спосіб, передбачені законом, оскільки останнім не дотримано процедури анулювання реєстрації позивача платника єдиного податку шляхом відмови у набутті статусу платника єдиного податку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 ПК України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Пунктом 291.3 статті 291 ПК України встановлено, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Відповідно до п. 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: 1) перша група; 2) друга група; 3) третя група; 4) четверта група сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Відповідно до пункту 298.8 статті 298 ПК України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статтею 299 ПК України, пунктом 299.1 якої передбачено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Відповідно до підпунктів 291.5-1.1-291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи: - суб`єкти господарювання, у яких понад 50 відсотків доходу, отриманого від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, становить дохід від реалізації декоративних рослин (за винятком зрізаних квітів, вирощених на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, та продуктів їх переробки), диких тварин і птахів, хутряних виробів і хутра (крім хутрової сировини); - суб`єкти господарювання, що провадять діяльність з виробництва підакцизних товарів, крім виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, вин виноградних, вин плодово-ягідних та/або напоїв медових, вироблених та розлитих у споживчу тару малими виробництвами виноробної продукції з виноматеріалів виключно власного виробництва (не придбаних), отриманих шляхом переробки плодів, ягід, винограду, меду власного виробництва, а також крім електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або з відновлюваних джерел енергії (за умови, що дохід від реалізації такої енергії не перевищує 25 відсотків доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) такого суб`єкта господарювання); - суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Відповідно до абзацу другого пункту 299.11 статті 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що у межах спірних відносин йдеться про підтвердження статусу платника єдиного податку, а не про обрання або перехід на спрощену систему оподаткування.
Суд вважає неприйнятними доводи контролюючого органу про наявність податкового боргу, як підставу відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку з посиланням на норми підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України, оскільки ці норми встановлюють умови за якими суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи. Умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед іншого, є податковий борг станом на 1 січня базового (звітного) року, і ця умова не стосуються підтвердження статусу такого платника.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом за наявності встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку. Проте, відповідачем не проводилась документальна перевірка позивача, а також не приймалося рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.
Аналогічну правова позиція висловлена Верховним Судом, у постанові від 29 березня 2018 року у справі № 804/2321/17; постанові від 08 травня 2018 року у справі № 816/1088/17; постанові від 29 січня 2019 року у справі № 818/945/17; постанові від 26 лютого 2019 року у справі №816/513/17.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч цим приписам ГУ ДПС у Тернопільській області не надало до суду належних доказів правомірності своїх дій щодо не підтвердження ПАПП «Колос» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік

Враховуючи наведене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року в адміністративній справі № 500/2506/20 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин 	
Постанова складена у повному обсязі 27 травня 2021 року.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду