ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року	Львів	Справа № 500/3756/20 пров. № А/857/4764/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Большакової О.О., Гінди О.М.,
за участю секретаря судового засідання                    Михальської М.Р.,
представника позивача                                        Бєляєвої О.М.,
представника відповідача                                        Смаль Г.Н.,

розглянувши у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Чепенюк О.В., 
час ухвалення рішення – 11:35:10, 
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль, 
дата складання повного тексту рішення – 25 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив: визнати неправомірними дії щодо відмови в призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; зобов`язати призначити пенсію за віком у відповідності з вимогами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня її призначення з 25 серпня 2020 року та врахувати при призначенні йому пенсії за віком показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та виплатити пенсію з врахуванням виплачених за цей період сум.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 серпня 2020 року йому проведено перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої попередньо перераховано пенсію (4  888,83 грн), визначеної на підставі частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року. 19 жовтня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за останні три роки (7  763,17 грн), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком. Проте, відповідач листом від 5 листопада 2020 року повідомив про відсутність підстав для перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за останні три роки, оскільки позивача було переведено з одного виду пенсії на інший та не відбулося призначення пенсії за віком; при перерахунку пенсії застосовується показник середньої заробітної плати, який враховувався під час перерахунку попереднього виду пенсії. Вважає таку відмову необґрунтованою, а права та охоронювані законом інтереси порушеними, оскільки особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням такого віку пенсія має обраховуватися на підставі положень статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як вперше. Зазначає, що йому було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, у зв`язку з досягненням пенсійного віку він звернувся за призначенням пенсії за віком вперше тому, на переконання позивача, відповідач необґрунтовано використав механізм переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відтак при обчислені його пенсії необхідно було застосувати розмір середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначення пенсії за віком, як того вимагає частина друга статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що 25 серпня 2020 року позивач виявив бажання перейти з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, тому в цьому випадку призначення пенсії за віком не здійснюється, а відбувається переведення на пенсію за віком. При цьому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії. Виняток становить лише перше переведення особи з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, за умови наявності у особи страхового стажу не менш як 24 місяці після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Таким чином, застосування при обчисленні пенсії позивача середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе у разі наявності у нього не менш як 24 місяці страхового стажу після попереднього перерахунку пенсії.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку із досягненням такого віку пенсія має обраховуватися на підставі положень ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як вперше.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що перерахунок пенсії тим, кому до вступу в законну силу Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 01 січня 2004 року, призначили пенсію за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника та за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», обов`язково перераховують пенсію за новими правилами відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 01 січня 2004 року позивачу неодноразово було проведено перерахунок пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до частини четвертої статті 42 цього Закону у разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Оскільки, після останнього перерахунку пенсії страховий стаж позивача був меншим ніж 24 місяці, то відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача із врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення.
В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, в своїх поясненнях покликався на доводи в ній викладені.
Представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області. До 25 серпня 2020 року він отримував пенсію по інвалідності.
Досягнувши пенсійного віку, позивач, 25 серпня 2020 року, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з переходом на пенсію за віком (а.с.23).
Відповідно до вказаної заяви йому проведено перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію за віком. При цьому, розмір пенсії обчислено із середньомісячного заробітку згідно даних, наявних в системі персоніфікованого обліку, відповідно до наявного страхового стажу, який становить 44 роки 7 місяців 3 дні. Розмір пенсії позивача за віком з 25 серпня 2020 року складає 4  769,08 грн, розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої обчислюється пенсія становить 4  888,83 грн (а.с.24-25).
Не погодившись із таким перерахунком, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за останні три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 7  763,17 грн.
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 5 листопада 2020 року № 6196-6198/В-02/8-1900/20 повідомило ОСОБА_1 , про те, що якщо особа, після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» для призначення пенсії, тобто показник середньої заробітної плати, який застосовується для призначення пенсії у поточному році і на даний час становить 7  763,17 грн. Також, відповідач у своїй заяві зазначив, що страховий стаж, набутий після останнього перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до заяви від 24 жовтня 2019 року, становить менше, ніж 24 місяці, тому відсутні підстави для обчислення пенсії за віком з врахуванням показника середньої заробітної плати 7  763,17 грн. та враховано показник середньої заробітної плати 4  888,83 грн (а.с.5-6).
Приймаюче оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV), який набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Тому, з 01 січня 2004 року Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Більшість положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» втратили чинність з моменту набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», через що призначення усіх пенсійних виплат, а також перерахунок раніше призначених пенсійних виплат здійснюється за новим законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 
1) пенсія за віком; 
2) пенсія по інвалідності; 
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно із ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. 
Частиною 4 ст. 42 Закону № 1058-IV передбачено, що у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. У разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Як слідує з матеріалів справи, після призначення пенсії по інвалідності позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У зв`язку з цим, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» йому неодноразово було проведено перерахунок пенсії по інвалідності виходячи зі збільшення його заробітку та додаванням стажу роботи.
01 листопада 2019 року позивачу на підставі поданої ним заяви від 24 жовтня 2019 року було проведено перерахунок призначеної йому пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», з 01 травня 2020 року перерахунок пенсійної виплати проведено із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 1,11. 
З огляду на викладене, розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої обчислюється пенсія позивача становить 4888,83 грн. (4404,35 грн x 1,11).
Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Частиною 1 ст. 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим частини першої цієї статті, період, за який враховується заробітна плата, після виключення 10 відсотків тривалості страхового стажу, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + КзN); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно із ч. 2 ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі – Порядок № 22-1).
Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший визначений розділом ІІ Порядку № 22-1.
Відповідно до п. 1.5 Порядку №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.
Згідно із п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
З матеріалів справи слідує, що 25 серпня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області з заявою про перерахунок пенсії, таким чином виявив бажання перейти з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, оскільки у графі «вид пенсії» зазначив «перехід на інший вид пенсії».
Згідно із ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Отже, за загальним правилом у разі переведення з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. При цьому, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV для призначення пенсії, тобто з розрахунку середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Враховуючи вищенаведене та зміст поданої позивачем до пенсійного органу заяви, колегія суддів вважає, що в даному випадку має місце переведення на інший вид пенсії, а не її призначення вперше, оскільки позивачу вже була призначена пенсія, вид якої був передбачений Законом України «Про пенсійне забезпечення». Проте, незважаючи на те, що позивачу пенсія по інвалідності була призначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто до 01 січня 2004 року, дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в подальшому така пенсія була переведена (узгоджена) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і згідно цього ж Закону неодноразово було проведено перерахунки цієї пенсії.
Колегія суддів зазначає, що при переведенні на інший вид пенсії показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії. Винятком є тільки перше переведення особи з пенсії одного виду на інший, за умови наявності у особи страхового стажу не менш як 24 місяці після призначення (попереднього перерахунку) незалежно від перерв у роботі.
Отже, застосування при обчисленні пенсії позивача середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV можливе у разі наявності у нього не менш як 24 місяці страхового стажу після попереднього перерахунку пенсії.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, останній перерахунок пенсії позивача було здійснено з 01 листопада 2019 року, а набутий ним страховий стаж після такого перерахунку становить менше 24 місяців.
З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, є правомірними, оскільки у позивача відсутнє право на перерахунок пенсії за віком, виходячи з середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до частини другої статті шостої Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 500/3756/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. М. Гінда  	
Повне судове рішення складено 13 квітня 2021 року