ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3100/21 Справа № 185/5573/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
                            суддів                - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю., 

       розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, у м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товаритсва комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

ВСТАНОВИЛА:

       У серпні 2020 року АТ КБ “ПриватБанк” звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 24 вересня 2010 року між АТ КБ "ПриватБанк" та   ОСОБА_1  укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, однак відповідач в порушення взятих на себе зобов’язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 30 червня 2020 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 30845,55 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5973,10 грн, заборгованості за відсотками у розмірі - 24872,45 грн.
       Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 30845,55 грн та судові витрати.
       Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року позовні вимоги АТ КБ “ПриватБанк” задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" за кредитним договором № б/н від 24 вересня 2010 року 5973,10 грн, що становить заборгованість по тілу кредиту. В іншій частині позову – відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.
       З таким рішенням суду в частині відмови у стягненні відсотків позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у цій частині.
       В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
        ОСОБА_1 своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ “ПриватБанк”, не скористалася.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, з таких підстав.
       Судом встановлено, що 24 вересня 2010 року між ПАТ КБ “ПриватБанк” та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, який складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
       В порушення умов кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв`язку з чим, станом на 30 червня 2020 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 30845,55 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5973,10 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 24872, 45 грн.
       Встановлено, що у анкеті-заяві позичальника від 24 вересня 2010 року процентна ставка не зазначена, відсутні й умови, порядок і підстави зміни процентної ставки, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, трафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ “ПриватБанк” в частині стягнення відсотків по кредиту, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необгрунтованості позовних вимог в цій частині, зокрема з того, що наданий до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ “ПриватБанк”, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо до сплати процентів за користування кредитними коштами , та саме у зазначеному в цих документах, що додані до банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
       Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5973,10 грн.
       Колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у стягненні відсотків, оскільки в іншій частині рішення суду апелянтом не оскаржується.
       Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.
       У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2010 року між Банком та ОСОБА_1  було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній було надано кредит в сумі 1000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
       Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що сторони погодили розмір базової відсоткової ставки як 3% в місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік).
       В той же час колегія суддів звертає увагу на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
       В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
       Саме такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12).
       Колегія суддів звертає увагу на те, що кредитна картка відповідача діяла до 31 грудня 2014 року, тому зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти.
       Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що до стягнення підлягають проценти у розмірі 12476 грн 91 коп.
       Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».
       На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, сплачених при подачі позовної заяви та апеляційної скарги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2638,01 грн.
       Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” – задовольнити частково.
       Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом — скасувати.
       Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом — задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” заборгованість по відсоткам за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 24 вересня 2010 року в розмірі 12476 грн 91 коп.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” судовий збір в розмірі 2638 грн 01 коп.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                                В.С.Городнича

       Судді:                                                                        О.В. Лаченкова
                                                                               
                                                                               М.Ю.Петешенкова