Ухвала
Іменем України 
08 червня 2021 року
м. Київ
Справа № 472/1077/19
Провадження № 51 – 3722 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши  в судовому засіданні заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 ,
встановив:
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалами колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_4 і витребувано кримінальне провадження щодо останнього. 
До початку касаційного розгляду суддя   ОСОБА_6 , яка входить до складу колегії суддів, заявила самовідвід з підстав, передбачених пунктом 4 частини                    1 статті 75 КПК України.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, колегія суддів дійшла до висновку про наступне.
Судом встановлено, що постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2020 року,  до складу якої входила  ОСОБА_1 , було здійснено розгляд справи за касаційною скаргою прокурора і скасовано попередню ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Із вказаної постанови Верховного Суду вбачається, що підставою для скасування попередньої ухвали апеляційного суду стала невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості . В цій же постанові касаційного суду зазначено, що у разі підтвердження обвинувачення в тому самому об`ємі, призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України є неправильним та таким, що суперечить                  ст. 50 цього Кодексу.
За змістом частини пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України виключається участь судді в кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
У касаційній скарзі, яка наразі перебуває у провадженні Касаційного кримінального суду, захисник засудженого ОСОБА_4 – адвокат ОСОБА_5 порушує питання про перегляд вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2020 року та ухвали Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_4 з тих же підстав з яких у цій справі було скасовано рішення апеляційного суду від 18 червня 2020 року, водночас просить постановити протилежне – звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, а суддя ОСОБА_1 як суддя  касаційного суду вже висловила свою позицію щодо призначення ОСОБА_7 покарання і є доповідачем у даному кримінальному провадженні у Верховному Суді. Вказані обставини викликають сумнів у її неупередженості під час нового провадження в касаційному суді, а тому заява судді ОСОБА_1  про самовідвід підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 75, 80, 81 КПК України, Суд

постановив:
Заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити та здійснити повторний автоматизований розподіл матеріалів провадження за касаційною скаргою  захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_4 .                  
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3