КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М            У К Р А Ї Н И
 
17 травня 2021 року                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 752/7559/21
Суддя в суді першої інстанції: Бойко О.В. 
Провадження № 33/824/2299/2021
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. (а.с. 8-9).
Не погодившись з вказаною постановою, 08 квітня 2021 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Чекман М.П. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначав, що під час судового розгляду не було прийнято до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що на момент того, як працівники поліції підійшли до його автомобіля марки Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 , автомобіль не перебував у русі, а був припаркований. Крім того, ОСОБА_1 не здійснював керування зазначеним автомобілем, оскільки за кермом перебував ОСОБА_2 . Для підтвердження вказаних обставин у суді першої інстанції було заявлено клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 , проте, було відхилено судом, що свідчить про неповний судовий розгляд. Вважає, що суд позбавив ОСОБА_1 права на справедливий судовий розгляд шляхом виклику свідків для надання показів  та встановлення дійсних обставин справи.
Звертав увагу на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не проводилася відео зйомка, тому відеозапис зазначеної події відсутній, у зв`язку з чим неможливо встановити фактичні обставини. Крім того, висновок лікаря-нарколога МОЗУ КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 001003 зазначає лише стан ОСОБА_1 , але не підтверджує, що останній керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння (а.с. 10-12).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Чекмана М.П., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 189493 від 28 лютого 2021 року ОСОБА_1 о 09 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Набережно-Корчуватська, 9 керував транспортним засобом Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, до протоколу додано висновок лікаря. У ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом (а.с. 1).
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції відеозйомка не проводилась, відеозапис зазначеної події у матеріалах справи відсутній, що підтверджується довідкою (а.с. 3).
Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі також не вказав.
Згідно з висновком лікаря КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 001003 від 05 березня 2021 року, 28 лютого 2021 року о 09 год. 53 хв. за результатами медичного огляду ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (опіати, барбітурати, снодійні та седативні) (а.с. 2).
Пунктом 2.9а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
На обґрунтування того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення та висновок лікаря (а.с. 1-2).
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 189493 від 28 лютого 2021 року, складеного стосовно ОСОБА_1 (а.с. 1); висновком лікаря-нарколога КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 001003 від 05 березня 2021 року про виявлення стану наркотичного сп`яніння (а.с. 2).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, тому відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
На переконання суду, вказані докази беззаперечно доводять те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно   ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.
Апелянт, як на підставу для скасування постанови посилався на те, що не керував транспортним засобом, а його автомобіль марки Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 , був припаркований та цим автомобілем керував гр. ОСОБА_2 який до приїзду працівників поліції тимчасово відлучився, а коли працівники поліції встановлювали особу апелянта відмовився повернутись до місця зупинки транспортного засобу.
Проте під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 цих обставин працівникам поліції не зазначав і такі пояснення не знайшли відображення в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, в розділі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» міститься лише підпис ОСОБА_1 без жодних зауважень та(або) пояснень щодо обставин події.   
Тому суд апеляційної інстанції визнав неспроможними та відхилив посилання апелянта ОСОБА_1 на необхідність допиту як свідків працівників поліції, які склали протокол та гр. ОСОБА_2 .
При цьому ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечував, що дійсно на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення перебував у наркотичному сп`янінні, що підтверджується висновком лікаря-нарколога.
Посилання представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Чекман М.П. на те, що медичний висновок № 001003 датований 05 березня 2021 року, не спростовує зазначених у цьому висновку результатів дослідження, проведених в присутності працівників поліції, про перебування ОСОБА_1 станом на 09 год. 53 хв. 28 лютого 2021 року в стані наркотичного (опіати, барбітурати, снодійні та седативні) сп`яніння, а протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 189493 відносно ОСОБА_1 складений працівниками поліції 28 лютого 2021 року о 10 годині 10 хвилин (а.с. 1-2).    
Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.
Отже, відсутні підстави для скасування постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                     _________________                             Б.Б. Левенець