Постанова
Іменем України
 
21 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 295/16451/18
провадження № 61-13937св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство  з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Крижовим Максимом Олександровичем, на постанову Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у складі колегії суддів:                 Талько О. Б., Шевчук А. М., Коломієць О. С.,       
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст заяви
 
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства                 з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор плюс»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю. В. про визнання дій незаконними та скасування запису про реєстрацію речового права.
 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , яку 18 квітня 2008 року передав в іпотеку ПАТ «Сведбанк» на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.
28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладений договір факторингу, за умовами якого останнє набуло право вимоги за кредитним та іпотечним договорами.
16 серпня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В. здійснив за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» державну реєстрацію іпотеки на вказану квартиру.
Зазначав, що вчинений запис про іпотеку підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю. В. порушено порядок здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, адже чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають лише у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном і повинні реалізовуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих прав осіб на нерухоме майно. Проте нотаріус не вчинив жодної нотаріальної дії щодо набуття ТОВ «ФК «Вектор Плюс» будь-якого речового права на квартиру АДРЕСА_1 .
Крім того, 24 вересня 2015 року кредитором прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості, що підтверджується рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2018 року у справі             № 295/20290/13-ц.
 
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю. В. № 30961966 від 16 серпня 2016 року та скасувати запис № 15932663 про іпотеку квартири АДРЕСА_1 .
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю. В. від 16 серпня           2016 року № 30961966 та скасовано запис № 15932663 про іпотеку квартири АДРЕСА_1 .
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виходив із того, що приватний нотаріус Київського нотаріального округу Каплун Ю. В. не мав права вчиняти  реєстраційну дію з нерухомим майном без вчинення відповідної нотаріальної дії щодо цієї квартири. При проведенні державної реєстрації обтяження іпотекою нерухомого майна нотаріус повинен був перевірити відповідність поданих документів вимогам законодавства, а також встановити, чи вчинялася ним нотаріальна дія з нерухомим майном і у випадку відсутності вказаного факту зобов`язаний був відмовити у проведенні державної реєстрації.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Вектор плюс» задоволено, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що здійснюючи державну реєстрацію іпотеки 16 серпня 2016 року, приватний нотаріус діяв в межах наданих йому повноважень та з дотриманням вимог законодавства, оскільки з набранням чинності 13 грудня 2015 року Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VIII нотаріуси наділені повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та вправі здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 в особі адвоката Крижова М. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні його позову, не врахував, що згідно з пунктом 9 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії     з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.
Отже, на час вчинення оспорюваної реєстраційної дії нотаріус не мав право здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме без вчинення відповідної нотаріальної дії щодо такого майна.
Також апеляційний суд не врахував, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2018 року, яке набрало законної сили, у справі № 295/20290/13-ц у задоволенні позову ТОВ «ФК «Вектор плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено з тих підстав, що кредитором прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 .
 
Підставами касаційного оскарження постанови Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
 
У строк, визначений судом, заявник усунув недоліки касаційної скарги.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
08 квітня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0501/0408/71-073 про надання останньому кредитних коштів               у розмірі 63 200,00 дол. США.
На забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належну йому квартиру АДРЕСА_1 .
 
Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В. Я. 18 квітня 2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 720527198.
 
28 листопада 2012 року на підставі договору факторингу № 15  та договору про відступлення прав за іпотечним договором   ПАТ «Сведбанк» відступило свої права вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за укладеними із ОСОБА_1 кредитним та іпотечним договорами.
 
16 серпня 2016 року приватний нотаріус  Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В. здійснив державну реєстрацію обтяжень іпотекою квартири АДРЕСА_2 (рішення № 30961966 від 16 серпня 2016 року, запис № 15932663). Підставами виникнення іпотеки зазначено іпотечний договір від 18 квітня 2008 року та договір відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада        2012 року.
 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2018 року, яке набрало законної сили, у справі № 295/20290/13-ц у задоволенні позову ТОВ «ФК «Вектор плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено з тих підстав, що кредитором прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 .
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                                 є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права                      у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VIII (далі - Закон № 834-VІІІ), який набрав чинності 13 грудня 2015 року, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.
 
У частині другій розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону                      № 834-VIII від 26 листопада 2015 року встановлено, що: з дня набрання чинності цим Законом нотаріуси наділяються повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна.
Отже, з набранням чинності 13 грудня 2015 року Закону України № 834-VIII       від 26 листопада 2015 року нотаріуси наділені повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та могли здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна.
 
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 10 червня 2020 року у справі № 638/6931/16-ц (провадження № 61-2605св19),                       від 16 червня 2020 року у справі № 199/7226/17 (провадження                                    № 61-37913св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19 (провадження № 61-7648св20).
 
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що, здійснюючи державну реєстрацію іпотеки 16 серпня 2016 року, приватний нотаріус діяв в межах наданих йому повноважень та                                   з дотриманням вимог законодавства.
 
Доводи касаційної скарги про те, що приватний нотаріус Київського нотаріального округу Каплун Ю. В. не мав права вчиняти  реєстраційну дію        з нерухомим майном без вчинення відповідної нотаріальної дії щодо цього майна, висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до власного тлумачення норм права.
 
Також не спростовують висновків суду посилання у касаційній скарзі на те, що кредитором прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 , що встановлено рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2018 року, яке набрало законної сили, у справі № 295/20290/13-ц, оскільки вказаним судовим рішенням встановлено, що рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості ОСОБА_1  прийнято у зв`язку з реалізацією ТОВ «ФК «Вектор плюс» права на нерухоме майно, яким забезпечено виконання кредитного договору.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну  скаргу без задоволення, а постанову  апеляційного суду - без змін.
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Крижовим Максимом Олександровичем, залишити без задоволення.
 
Постанову Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:   	Г. В. Коломієць     Б. І. Гулько      Д. Д. Луспеник