ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року                                                                       Справа № 902/914/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Дужич С.П. 

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Кучманюка Олега Володимировича на рішення Господарського суду Вінницької області від 12.01.2021р. (повний текст - 16.01.2021р.) у справі №902/914/20 (суддя Тварковський А.А.)
за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 
до Фізичної особи - підприємця Кучманюка Олега Володимировича 
про стягнення 136135,91 грн заборгованості за кредитом.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.13 ст.8, ч.3 ст.252 та ч.ч.2, 10 ст.270 ГПК України

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кучманюка Олега Володимировича про стягнення  214072,22 грн заборгованості, з яких: 205083,31 грн - заборгованості за кредитом, 7500 грн - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 1488,91 грн - пені.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.12.2020р. закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 68917,4 грн заборгованості за кредитом, 7500 грн - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 1488,91 грн - пені, у зв`язку з відсутністю предмету спору. 
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 12.01.2021р. позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Кучманюка Олега Володимировича на користь позивача 136135,91 грн - заборгованості за кредитом та 3211,08 грн - витрат на сплату судового збору.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.
В скарзі апелянт звертає увагу, що згідно із статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-IX від 17.03.2020р.), визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а зокрема: введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Також, зазначає, що згідно п.15 Розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що доповнений Законом України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» від 16.06.2020р. №691-IX, встановлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції було неправомірно проігноровано заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи із урахуванням відповіді банку про можливість реструктуризації боргу.
На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 12.01.2021р. у справі №902/914/20 та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга сформована в системі "Електронний суд" 23.04.2021р.
Листом від 23.04.2021р. №902/914/20/2707/21 матеріали справи витребувано з Господарського суду Вінницької області.
Матеріали справи надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 14.05.2021р.
Ухвалою від 18.05.2021р. поновлено Фізичній особі - підприємцю Кучманюку Олегу Володимировичу строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 12.01.2021р. у справі №902/914/20 та відкрито апеляційне провадження; зупинено дію рішення Господарського суду Вінницької області від 12.01.2021р. у справі №902/914/20; запропоновано позивачу у строк - до 02.06.2021р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.
03.06.2021р. (вх.№4494/21) на електронну адресу суду від представника Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (від 02.06.2021р.).
У відзиві представник позивача зазначає, що відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки зобов`язання відповідача за кредитним договором є грошовим, посилання на обставини форс-мажору не можуть бути підставою для звільнення боржника від відповідальності за невиконання кредитного зобов`язання. Таким чином, судом першої інстанції надана вірна оцінка обставинам справи, характеру спірних правовідносин, відкинуте як безпідставне посилання боржника на обставини форс-мажору та застосовано до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права.
Звертає увагу, що предметом спору є стягнення лише заборгованості за наданим кредитом, а не стягнення неустойки.
Твердження відповідача щодо можливості відкладення розгляду справи для мирного врегулювання спору не може бути взятий до уваги, оскільки процесуальним законом така підстава для скасування рішення суду не передбачена. Крім того, мирне вирішення спору можливе на будь-який стадії судового розгляду та навіть під час примусового виконання рішення суду.
На підставі викладеного представник позивача просить суд апеляційної інстанції залишити рішення Господарського суду Вінницької області від 12.01.2021р. в справі №902/914/20 без змін, а апеляційну скаргу ФОП Кучманюка О.В. на це рішення без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено.
28.10.2019р. Фізичною особою-підприємцем Кучманюком Олегом Володимировичем ("Клієнт") укладено в електронній формі з Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" ("Банк") кредитний договір б/н, шляхом підписання відповідачем із використанням електронного цифрового підпису Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (арк.справи 19-23).
За умовами Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (Заява) Клієнт банку, підписавши дану заяву, приєднується до розділу "1.1. Загальні положення" та підрозділу "3.2.8 Умови та правила надання послуги "КУБ" Умов та правил, які  розміщені на сайті АТ КБ "Приватбанк" pb.ua на дату укладення договору, які разом із цією заявою складають кредитний договір.
Також, у Заяві вказано істотні умови кредитного договору, відповідно до яких розмір кредиту становить 500000 грн; строк кредиту становить 12 місяців з дати видачі коштів Клієнту; проценти за користування кредитом - перші 6 місяців 1,7% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,5% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту); порядок погашення заборгованості за кредитом  - щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; погашення процентів щомісяця до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; порядок дострокового погашення кредиту: якщо в звітному місяці дата дострокового погашення кредиту передує даті сплати щомісячного платежу, - Клієнт сплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі; якщо дата дострокового погашення слідує за датою погашення щомісячного платежу, Клієнт також оплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі; сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається (Додаток 1 до цієї Заяви) є невід`ємною частиною договору; Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 4 % в місяць від простроченої суми заборгованості; Клієнт доручає Банку розмістити у мережі інтернет відомості про його бізнес-проект, за яким Банк надає кредит (п.п. 1.2. - 1.8. Заяви).
28.10.2019р. Заява підписана Фізичною особою-підприємцем Кучманюком Олегом Володимировичем та приєднана Банком до Умов та правил надання послуги "КУБ".
Розділом 3.2.8. Умов банківських послуг регулюються взаємовідносини між Клієнтом та Банком щодо правил надання кредиту  "Кредит КУБ".
Зокрема, Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ", а також в системі Приват 24.
Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом заяви в системі Приват 24 або у сервісі "Paperless" або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги.
Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного банку України, які регулюють кредитні відносини (п. 3.2.8.1 Умов).
Розмір кредиту, який може бути наданий в рамках послуги складає від 50000 грн. до 1000000 грн. (п.3.2.8.2. Умов).
Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.
При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms-повідомлення  або інших). При непогашенні заборгованості за договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість за кредитним договором, починаючи з наступного дня  від дати зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів  (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу (3.2.8.3.1.3. Умов).
Сторони узгодили, що умовою надання кредиту банком є наявність активного поточного рахунку Клієнта в ПАТ КБ "Приватбанк" (3.2.8.5.16. Умов).
Згідно п.3.2.8.9. Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з пунктами 3.2.8.1., 3.2.8.2.,  3.2.8.3., 3.2.8.3.1. цього Договору Клієнт сплачує проценти у вигляді щомісячної комісії в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2.
Пунктом 3.2.8.3.2. Умов визначено, що за користування послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно Графіку, визначених в Заяві та Тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений Графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п.3.2.8.6.2.).
Пунктом 3.2.8.3.3. Умов визначено, що при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у Заяві. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку, передбаченого п.3.2.8.3.1, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.
Терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки, пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років (п.3.2.8.10.5. Умов). 
Відповідно до п.3.2.8.11. Умов  договір є чинним з моменту підписання Клієнтом Заяви про приєднання та перерахування Банком кредитних коштів на рахунок Клієнта. Строк дії Договору встановлюється з дня його укладання і до повного виконання Сторонами зобов`язань за договором.
Відповідач (позичальник) 28.10.2019р. отримав від позивача кредитні кошти в межах кредитного ліміту в сумі 500000 грн, які повинен був повернути останньому, що підтверджується банківськими виписками щодо руху коштів відповідача по рахунку та розрахунком заборгованості (арк.справи 31-35).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як встановлено ст.6, ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як встановлено ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Як встановлено ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Умови та правила надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач, підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ", містить істотні умови кредитного договору. Шляхом підписання вказаної Заяви сторонами дотримано письмової форми такого договору.
Як підтверджується матеріалами справи, відповідач (позичальник) 28.10.2019р. отримав від позивача кредитні кошти в межах кредитного ліміту в сумі 500000 грн, які повинен був повернути останньому, що підтверджується банківськими виписками щодо руху коштів відповідача по рахунку та розрахунком заборгованості (арк.справи 31-35).
Однак, погашення відповідачем сум в межах кредитної заборгованості відбувалося з порушенням встановленого графіку, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, що стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду про стягнення наявної заборгованості станом на 17.08.2020р.
Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).
Частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Як встановлено ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідач, підписавши Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "Куб", погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті банку www.pb.ua, Графіком погашення (додатку №1 до Заяви), які разом із цією Заявою складають кредитний договір та відповідно взяв на себе зобов`язання виконувати умови зазначеного договору, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №923/760/18 від 08.07.2019р.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як встановлено ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи факт існування заборгованості відповідача перед позивачем, що вбачається з умов укладеного між сторонами кредитного договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 136135,91 грн є правомірною та обґрунтованою, відтак підлягає задоволенню у повному обсязі.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на п.15 Розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що доповнений Законом України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» від 16 червня 2020 року №691-IX, оскільки згідно оскаржуваного рішення було стягнуто з відповідача заборгованість за наданим кредитом, а не неустойку, штраф чи пеню за прострочення.
Також, відповідно до ч.1 ст.141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
При цьому, відповідачем не було надано сертифікату торгово-промислової палати на засвідчення форс-мажорних обставин, на які він посилається в скарзі.
Твердження відповідача щодо можливості відкладення розгляду справи для мирного врегулювання спору також не приймається до уваги, оскільки зазначене не є підставою для скасування оскаржуваного рішення. Мирне вирішення спору можливе на будь-який стадії судового розгляду та навіть під час примусового виконання рішення суду.
Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").
У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст.8, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Кучманюка Олега Володимировича на рішення Господарського суду Вінницької області від 12.01.2021р. у справі №902/914/20 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.
Повний текст постанови складено 15.06.2021р.

Головуючий  суддя                                                                      Саврій В.А. 

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.  

Суддя                                                                                              Дужич С.П.