Дата документу 28.04.2021 Справа № 332/602/20

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 332/602/20	Головуючий у 1-й інстанції Марченко Н.В.	
Пр. № 22-ц/807/131/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2021 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 та Приватне акціонерне товариство «Просто - Страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 1-3), в якому просив стягнути з відповідача 93591,35 грн. відшкодування шкоди, завданої майну, 195354,11 грн. відшкодування шкоди, заподіяною здоров`ю, в тому числі: 145354,11 грн. відшкодування витрат на лікування та 50000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 31.01.2018 року близько 06-30 години на проїжджій частині вулиці Північне шосе в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , (власник - ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 15.09.2009 р. Запорізьким ВРЕР №2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, цивільна відповідальність якого застрахована в ПрАТ «ПРОСТО - СТРАХУВАННЯ», поліс №АК/7813485 від 15.12.2017р.), під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_3 , (власник - ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 23.12.2008 р. Запорізьким ВІРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, цивільна відповідальність якого застрахована в ПрАТ СК «ЮНІВЕС», поліс № АМ/2104947 від 20.12.2017 р.), під керуванням ОСОБА_1 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу ОСОБА_1 було завдано тілесних ушкоджень, автомобіль отримав механічні пошкодження.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Марченко Н.В. (т.с. 1 а.с. 77).
Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 80-81) відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року (т.с. 1 а.с. 125-127) в задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1  у своїй апеляційні скарзі (т.с. 1 а.с. 131-132) просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с. 135).
Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 136) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 20 жовтня 2020 року.
В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (т.с. 1 а.с. 141-142).
Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с.143) дану справу призначено до апеляційного розгляду, з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів) та відпуски судді-доповідача у період з 13.11.2020 року по 20.11.2020 року (довідка т.с. 1 а.с. 163).
Відповідач М(Т)СБУ подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (т.с. 1 а.с. 149-158).
Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі.
Проте, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В автоматизованому порядку суддею Маловічко С.В. у цій справі замінено суддю Кримську О.М. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 1 а.с. 167-168).
Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 169) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання відповідача М(Т)СБУ (т.с. 1 а.с.164).
У судовому засіданні 27 січня 2021 року апеляційним судом було розпочато розгляд цієї справи по суті за відсутності повідомлених про дату, час і місце розгляду цієї справи третіх осіб та їх представників (т.с. 1 а.с. 180-181): заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Шокурова Д.Г. (т.с. 1 а.с. 178-179) та представника відповідача - ОСОБА_4 (т.с. 1 а.с.180), в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України апеляційним судом роз`яснено учасникам цієї справи, що з`явились, їх право заявити (не заявити) клопотання про витребування із Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінального провадження ЄУН 332/677/18 за обвинуваченням  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України для огляду у даному судовому засіданні з метою підтвердження (спростування) доводів апеляційної скарги позивача, у тому числі про те, що накладні № 02-05/03/19 від 05.03.2019 року на суму 9460,00 грн. та фіскальний чек від 05.03.2019 року на суму 10035,22 грн. не були предметом розгляду у вказаному кримінальному провадженні, а також наслідки незаявлення такого клопотання, а саме: апеляційний суд буде переглядати законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі в межах наявних у цій справі матеріалів та доказів.
Після роз`яснення апеляційного суду представник позивача заявив вказане клопотання, у зв`язку із чим, розгляд цієї справи будо відкладено, ухвалою апеляційного суду витребувано у суду вказане кримінальне провадження (т.с. 1 а.с. 182, 184).
На виконання вказаної ухвали Запорізький районний суд м. Запоріжжя надав вказане кримінальне провадження апеляційному суду для огляду у цій справі (т.с. 1 а.с. 198).
Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 2020) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання відповідача М(Т)СБУ (т.с. 1 а.с. 199-201).
У судове засідання 28 квітня 2021 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 1 а.с. 194, 197), у тому числі третя особа ОСОБА_2 в порядку ст. 128 ч.7 п.2, ч.8 п. 3ЦПК України, третя особа ОСОБА_2 та представник третьої особи - ПрАТ «Просто - Страхування» повторно не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання третьої особи ОСОБА_2 та представника третьої особи - ПрАТ «Просто - Страхування» і на підставі ст. ст. 371 - 372 ЦПК України ухвалив: розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Шокурова О.В. (т.с. 1 а.с. 178-179) та представника відповідача М(Т)СБУ - Гусєва П.В. (т.с. 1 а.с. 200).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, додаткові пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження ЄУН 332/677/18 за обвинуваченням  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, належним чином завірені суддею-доповідачем копії яких було долучено до матеріалів цієї справи (т.с. 1 а.с. 206 - т.с. 2 а.с. 33), та матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України та виходив із такого.
Судом встановлено, що 31.01.2018 року близько 06-30 години на проїжджій частині вулиці Північне шосе в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , (власник - ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 15.09.2009 р. Запорізьким ВРЕР №2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, цивільна відповідальність якого застрахована в ПрАТ «ПРОСТО - СТРАХУВАННЯ», поліс №АК/7813485 від 15.12.2017р.), під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_3 , (власник - ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 23.12.2008 р. Запорізьким ВІРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, цивільна відповідальність якого застрахована в ПрАТ СК «ЮНІВЕС», поліс № АМ/2104947 від 20.12.2017 р.), під керуванням ОСОБА_1 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу ОСОБА_1 було завдано тілесних ушкоджень, автомобіль отримав механічні пошкодження.
П. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Отже в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 31.01.2018 року за участю транспортного засобу «ВАЗ», державний номер НОМЕР_5 та транспортного засобу «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1 , має нести відповідальність винна особа в дорожньо-транспортній пригоді.
Такий висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 06.11.2019 року по справі 131/153/17:
«За загальним правилом, передбаченим статтею 1166 ЦК України, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій п підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Завдання потерпілому шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання, в якому право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди.
Разом з тіш згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду (частина перша статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Право потерпілого чи іншої особи, яка має право на отримання відшкодування, може бути здійснено шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди за наявності підстав, передбачених статтею 1194 ЦК України.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України).
Відповідно до вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2019 року по справі №332/677/18 ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 КК України, та стягнуто кошти у розмірі 269450, 24 грн., в рахунок відшкодування шкоди внаслідок ДТП, на користь ОСОБА_1 .
Таким чином, позивачем вже вирішено питання відшкодування шкоди внаслідок ДПТ під час розгляду кримінального провадження.
Щодо витрат, які не були включені у вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2019 року по справі відносно ОСОБА_2 судом встановлено, згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Отже, позивачем не надано доказів жодних належних та допустимих доказів, а саме медичних документів, що підтверджують що саме ці медичні препарати пов`язані зі шкодою внаслідок ДТП.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у цій справі підстав для задоволення позову позивача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.
Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи, що мають значення для правильного вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).
В силу вимог ст. 376 ч. 3 п. 7 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Так, відповідно до ст. 274 ч. 1 п. 1 ЦПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
За змістом ст. 19 ч. 6 п. 1 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірі прожиткового мінімуму працездатних осіб.
Відповідно до ст. 19 ч. 9 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява… 
Апеляційним судом встановлено, що утравні 2020 року до суду першої інстанції (відмітка суду на позові т.с. 1 а.с. 1) звернувся позивач  ОСОБА_1  із вищезазначеним позовом, ціна якого становить: 288945,46 грн. (про що прямо зазначено у позові позивача т.с. 1 а.с. 1).
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня 2020 року, в якому було вищезазначений позов позивачем до суду першої інстанції, та становить 2102,00 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»).
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що ціна позову в даній справі - 288945,46 грн. перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року (розрахунок: 2102,00 грн.*100=210200,00грн.).
Отже, дана справа не є малозначною у силу вимог закону та не могла розглядатись судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, а підлягала розгляду в порядку загального позовного провадження, що в силу вимог ст. 376 ч. 3 п. 7 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції у цій справі та ухвалення нового судового рішення. 
І хоча судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що ОСОБА_1 при вищевикладених обставинах мав право на відшкодування майнової та моральної шкоди, отриманої у вищезазначеній ДТП. 
Проте, дійсно вже раніше вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2019 року у кримінальному провадженні ЄУН 332/677/18 (копія т.с. 1 а.с. 67-69), який набрав законної сили, був чинним на час розгляду цієї справи судом першої інстанції та є чинним на час перегляду цієї справи апеляційним судом (ст. 82 ч. 1 ЦПК України, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні),  ОСОБА_2  було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 КК України, та стягнуто з останньої кошти у розмірі 269450,24 грн., в рахунок відшкодування шкоди внаслідок ДТП на користь ОСОБА_1 .
Апеляційним судом встановлено, що при цьому, ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні був заявлений цивільний позов про стягнення з  ОСОБА_2  матеріальної шкоди в розмірі 219450,24 грн. та моральної шкоди на суму 200000,00 грн. Однак, суд у кримінальному провадженні вважав, що:
- позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 219450,24 грн. є обґрунтованими, заснованими на законі, підтверджуються письмовими доказами (т.2 а.с.65-129), а тому в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі;
- що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди на суму 200000,00 грн., то ці вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 50000,00 грн.
Таким чином, суд першої інстанції у цій цивільній справі правильно вважав, що позивачем вже вирішено питання відшкодування шкоди внаслідок ДПТ під час розгляду кримінального провадження з іншим відповідачем ОСОБА_2 , тому підстави саме для закриття провадження у цій справі в частині цих позовних вимог позивача відсутні. 
Проте, після дослідження апеляційним судом у цій справі матеріалів вищезазначеного кримінального провадження ЄУН 332/677/18 за обвинуваченням  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, належним чином завірені суддею-доповідачем копії яких було долучено до матеріалів цієї справи (т.с. 1 а.с. 206 - т.с. 2 а.с. 33), апеляційним судом було встановлено, що дійсно предметом дослідження та розгляду у вказаному кримінальному провадженні не були накладні № 02-05/03/19 від 05.03.2019 року на суму 9460,00 грн. та фіскальний чек від 05.03.2019 року на суму 10035,22 грн. (копії т.с. 1 а.с. 66-а.с. 66 зворот), тому їх суд першої інстанції у цій справі мав вирішувати по суті, однак з належним відповідачем, яким не є у цій справі Моторне (транспортне) страхове бюро України.
Оскільки, апеляційним судом встановлено, що цивільна - правова відповідальність по автомобілю ЗАЗ 1103 р.н. НОМЕР_1 , яким станом на час вищезазначеної ДТП керувала ОСОБА_2 , була застрахована у ПрАТ «Просто-Страхування» (поліс №АК/7813485 від 15.12.2017р., обставина, встановлена вироком т.с. 1 а.с. 67-69, ч. 6 ст. 82 ЦПК України). 
За змістом вказаного вироку, обвинувачена ОСОБА_2 взагалі не мала водійського посвідчення, тому суду у кримінальному провадженні вважавщо відповідальність такої особи не є застрахованою, тому в силу ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий випадок не настав, тому у страховика не виникло обов`язку щодо виплати страхового відшкодування.
Проте, із таким висновком суду у кримінальному провадженні апеляційний суд у цій цивільній справі не погоджується.
Вказаний висновок суду у кримінальному провадженні, з яким погодились учасники кримінального провадження, в апеляційному порядку останній не оскаржували (ст. 82 ч.1 ЦПК України), не має преюдиційного значення для вирішення апеляційним судом даної цивільної справи. 
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 мав право на стягнення ПрАТ «Просто-Страхування» шкоди, завданої ОСОБА_2 під час ДТП в межах страхових лімітів по застрахованому автомобілю, а ПрАТ «Просто-Страхування» вже мало право у подальшому вирішувати питання про стягнення цієї шкоди в порядку регресу.
Оскільки, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
При цьому, апеляційним судом також встановлено, що відповідальність М(Т)СБУ згідно із ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV наступає лише у випадках, коли цивільна - право відповідальність по автомобілю винуватця ДТП взагалі не була застрахованою на час цієї ДТП або у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника М(Т)СБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно - правої відповідальності.
Однак, таких випадків, передбачених ст. 41 Закону № 1961-ІV, у цій справі апеляційним судом не встановлено. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
При вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи, суд першої інстанції мав відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні його всіх вищезазначених позовних вимог до М(Т)СБУ про відшкодування шкоди у вищезазначеній ДТП з інших правових підстав, а саме, що М(Т)СБУ є неналежним відповідачем у цій справі.
Та, відповідно, ОСОБА_1 у подальшому не позбавлений права окремо від цієї справи у позасудовому чи судовому порядку вирішувати питання про стягнення будь-якої шкоди, яка не була предметом вирішення у вищезазначеному кримінальному провадженні, але виникла внаслідок цього ДТП, з ОСОБА_2 чи ПрАТ «Просто- Страхування», які у цій справі залучені лише як треті особи. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до М(Т)СБУ, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 та ПрАТ «Просто - Страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у цій справі слід відмовити.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 1, 13 ЦПК України у разі лише часткового задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та відмови у задовленні його позову у цій справі у повному обсязі при вищевикладених обставинах, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача М(Т)СБУ будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Також, встановлено, що позивач у цій справі в силу вимог закону був звільнений від сплати судового збору за подачу ним вищезазначеного позову та апеляційної скарги у цій справі.
Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року у цій справі скасувати. 
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 та Приватне акціонерне товариство «Просто - Страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у цій справі відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 06.05.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.