ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року	Львів	Справа № 300/925/20 пров. № А/857/14825/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                       Святецького В.В., 
суддів                                                             Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,
                    з участю секретаря судового засідання      Хітрень О.Ю.,           

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області   на рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 22 жовтня 2020 року  у справі № 300/925/20 (головуючий суддя Григорук О.Б.,  м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,П-Транс” до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

           05 травня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,П-Транс” звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.04.2020 за №0000210402 та №0000220402
          Рішенням від 27 жовтня 2020 Івано-Франківський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.
Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області  від 06.04.2020 №№0000210402, 0000220402.
Також суд стягнув  за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області  на користь товариства з обмеженою відповідальністю ,,П-Транс” сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС в Івано-Франківській області   подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо відсутності  у контролюючого органу повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати правомірність сплати позивачем податків з огляду на господарські відносини з контрагентом – постачальником, оскільки, на переконання суду, камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності. При цьому аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності не здійснюється.
В даному випадку камеральна перевірка проведена з підстав заявленого позивачем бюджетного відшкодування та правомірності декларування від`ємного значення податку на додану вартість за січень 2020 року. Тобто, камеральною перевіркою поданої ТзОВ ,,П-Транс” податкової декларації за січень 2020 року були охоплені виключно показники податквоої звітності, правомірність їх формування (чи вірно перенесені показники попередньої звітності) та відображення у такій звітності. При здійсненні камеральної перевірки контролюючий орган не виходив за межі даної перевірки. 
Згідно висновків акту камеральної перевірки товариство позивача порушило вимоги пунктів 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21. 
Так, перевіркою встановлено, що ТзОВ ,,П-Транс” в декларації з ПДВ за січень 2020 року сформувало бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 108537,00 грн. Відповідно до Додатку 3 ,,Розрахунок суми бюджетного відшкодування” товариство включило до бюджетного відшкодування суму від`ємного значення, сформовану по постачальнику ТОВ ,,ТАРВОС ОІЛ” (ІПН 414533526594), з періодом виникнення ,,8.2018” в сумі 108536,76 грн., із зазначенням того, що дане від`ємне значення отримане правонаступником від реорганізованого платника податку. Крім того, залишок від`ємного значення за попередній звітний період, а саме в декларації з ПДВ за грудень 2019 року (додаток 2 до декларації за грудень 2019) в частині з періодом виникнення ,,8.2018” становив 70736 грн., в той час як до бюджетного відшкодування з періодом виникнення ,,8.2018” в декларації з ПДВ за січень 2020 року заявлено 108537 грн. Тому, платником заповнено додаток 3 ,,Розрахунок суми бюджетного відшкодування” до декларації з ПДВ за січень 2020 року з порушенням вимог.  
Таким чином, камеральною перевіркою встановлено включення ТзОВ ,,П-Транс” до податкового кредиту сум ПДВ за отриманими від ТОВ ,,ТАРВОС ОІЛ” податковими накладними  суми залишку від`ємного значення ПДВ, по яких в декларації за січень 2020 року не компенсовані податковими зобов`язаннями попередніх податкових періодів. 
Наведене свідчить, що ТзОВ ,,П-Транс” в декларації з ПДВ за січень 2020 року задекларувало від`ємне значення за період з 01.07.2018 по 31.08.2019 по контрагенту ТОВ ,,ТАРВОС ОІЛ” в загальній сумі 466905,08 грн., чим порушено приписи пунктів 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України.
З огляду на викладене, відповідач вважає правомірними оскаржені податкові повідомлення-рішення, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
ТзОВ ,,П-Транс” подало відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального та процесуального права. 
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав  вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі. 
Представник позивача в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що в силу приписів ч.2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи. 
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.  
Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ТзОВ ,,П-Транс” зареєстроване як юридична особа та взяте на податковий облік Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області - 23.07.2012. Видами економічної діяльності товариства є: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у. (основний); вантажний автомобільний транспорт; інша поштова та кур`єрська діяльність.
За наслідками проведеної камеральної перевірки достовірності нарахування ТзОВ ,,П-Транс” сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.02.2020 №9030492480), оформленої актом за №1024/09-19-04-02-11/38026177 від 12.03.2020, ГУ ДПС в Івано-Франківській області 06 квітня 2020 року прийняло податкові повідомлення-рішення:
- за №0000210402, яким за порушення вимог пунктів 198.1, 198.3, 198.6  ст. 198, п. 200.1, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України, наказу Міністерства фінансів України ,,Про затвердження форм та порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість” від 28 січня 2016 року № 21 позивачу зменшена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларована за період січень 2020 року на рахунок платника у банку в розмірі 108537 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 27134 грн.;
- за №0000220402, яким за порушення вимог пунктів 198.1, 198.3, 198.6  ст. 198, п. 200.1, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України, наказу Міністерства фінансів України ,,Про затвердження форм та порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість” від 28 січня 2016 року № 21  визначено суму 358368 грн. завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Висновки контролюючого органу базуються на тому, що перевіркою встановлені порушення вимог пунктів 198.1, 198.3, 198.6  ст. 198, п. 200.1, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України, наказу Міністерства фінансів України ,,Про затвердження форм та порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість” від 28 січня 2016 року № 21, що призвело до завищення   ТзОВ ,,П-Транс” податкового кредиту і як наслідок від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 358368,00 грн. та завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на 108537 грн. у декларації з ПДВ за січень 2020 року (а.с.8-17).
Відповідно до висновків акту камеральної перевірки ТзОВ ,,П-Транс” за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 безпідставно включило до податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковими накладними, в яких постачальником є ТОВ ,,ТАРВОС ОІЛ”, оскільки ревізор-інспектор встановив нереальність господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення камеральної перевірки у відповідача були  відсутні повноваження досліджувати правомірність сплати позивачем податків з огляду на господарські відносини з контрагентом-постачальником, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки. Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.
При цьому  суд зазначив, що своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом у разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду,  відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними. 
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу (ПК) України  камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Згідно з приписами  76.1 ст. 76 ПК України  камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
З аналізу вказаних положень Податкового кодексу України  слідує, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених пунктом  75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.
При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання фіскально зобов`язаною особою податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності.
Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу, а відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.
Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.
Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності поданні платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).
Виходячи з наведених норм  Податкового кодексу України, предметом камеральної перевірки є лише податкова звітність, тобто відомості, зазначені у відповідній податковій звітності та їх відповідність інформації, яка міститься в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Тобто, під час проведення камеральної перевірки не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки буде виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 813/2519/17 (адміністративне провадження К/9901/49380/18).
З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що під час проведення камеральної перевірки встановлено, що згідно інформації з ЄРПН на суму заявленого бюджетного відшкодування ПДВ контрагентом  ТОВ ,,ТАРВОС ОІЛ” складено податкові накладні із зазначенням номенклатури товару ,,Паливо дизельне ЄВРО СОРТ С клас К5”.
В акті перевірки зазначено, що в результаті аналізу даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість,  даних Єдиного реєстру податкових накладних, АС ,,Податковий блок”, у т.ч. ,,Аналітична система” встановлено, що ТОВ ,,ТАРВОС ОІЛ” з травня 2019 року не подає жодної звітності до податкового органу, згідно поданих звітів про нарахування єдиного внеску за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 на підприємстві числився 1 працюючий. ТОВ ,,ТАРВОС ОІЛ” не подавала звітність по платі за землю та нерухоме майно. Вартість основних засобів на підприємстві складала 45 тис. грн., що є недостатнім для забезпечення здійснення господарської діяльності з оптової торгівлі твердим, рідким, газоподібним паливом.  Згідно АС ,,Податковий блок” встановлено факт віднесення ТОВ ,,ТАРВОС ОІЛ” до категорії ризикових платників ( а.с. 12).
Відповідно до акту перевірки контролюючий орган, враховуючи об`єм задекларованих ТОВ ,,ТАРВОС ОІЛ” операцій, недостатню кількість трудових ресурсів, виробничих потужностей, інших ресурсів, транспортних засобів, тобто адміністративно-господарських  можливостей, що об`єктивно необхідні для виконання взятих на себе господарських зобов`язань, а також не надання  ТзОВ ,,П-Транс” жодних первинних документів, дійшов висновків про неможливість підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товариством позивача у ТОВ ,,ТАРВОС ОІЛ” дизельного палива  та декларування у звітних періодах з 01.07.2018 по 31.08.2019 від`ємного значення по ПДВ (а.с. 14). 
Отже, відповідач провів камеральну перевірку, за результатами якої встановлено нереальність здійснення господарської операції у зв`язку з відсутністю адміністративно-господарських  можливостей для виконання взятих на себе господарських зобов`язань, що свідчить про те, що контролюючий орган фактично перевірив порядок визначення складу податкових зобов`язань та повноти їх нарахування, а це, відповідно до пункту  75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, є предметом документальної перевірки, а не камеральної.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що  відповідач протиправно, на підставі необґрунтованих висновків акту камеральної перевірки, за результатом дослідження правомірності сплати позивачем податків з огляду на господарські відносини з ТОВ ,,ТАРВОС ОІЛ” прийняв оскаржені податкові повідомлення-рішення.  
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції  нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.  
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.          

Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
            
апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області   залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 22 жовтня 2020 року  у справі № 300/925/20 – без змін. 
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною четвертою  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повне судове рішення складено 29.04.2021.