Справа № 462/7562/20                                Головуючий у 1 інстанції: Пилип"юк Г.М. 
Провадження № 33/811/255/21                        Доповідач: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2021 року,

ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
який проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн судового збору.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 16.11.2020 о 19.20 год на вул. Левандівській, 9, у м. Львові, керував автомобілем «FORD MAVERICK» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що не отримував судових повісток, телефонних дзвінків чи смс повідомлень про необхідність з`явитись до суду; про наявність постанови дізнався після звернення до захисника за правовою допомогою, який повідомив про наявність постанови у ЄДРСР; копія постанови йому так і не скерована судом, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що судом не спростовано його заперечень, що він не керував автомобілем. Він повідомляв працівниками поліції, що за кермом був його тесть ОСОБА_2 , а сам потерпілий ОСОБА_3 на запитання поліцейського чи саме він перебував за кермом, не міг дати відповіді, що свідчить про відсутність доказів його вини. Після відмови від проходження огляду, був доставлений працівниками поліції до медичного закладу для проходження огляду. У приміщені лікарні, працівники поліції ставились до нього упереджено, про що свідчить протизаконне застосування до нього фізичної сили та здійснення психологічного тиску, і такі дії працівників поліції виходили за межі їх повноважень. Зазначає, що при складані протоколу не було залучено свідків, що є підставою для визнання протоколу недопустимим доказом. 
Засулхавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2020 року серії ДПР18 № 193343 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);
протоколом про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2020 року серії ДПР18 № 539051 за ст. 124 КУпАП (а.с.2);
відеозаписом з нагрудних камер поліцейських від 16.11.2020 відповідно до якого на місце прибули працівники поліції почали з`ясовувати обставини ДТП. ОСОБА_1 заперечував, що перебував за кермом, хоча поряд із автомобілем перебував один. Інший учасник ДТП - ОСОБА_3 вказав, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом, після зіткнення здав назад, та вийшов із автомобіля (відео 01086@2020111621554610). Орієнтовно через 20 хвили після прибуття працівників поліції на місце події, прибув чоловік, який при зверненні працівників поліції до ОСОБА_1 щодо обставин ДТП, почав стверджувати, що саме він перебував за кермом. Працівники поліції вказали особі, що його не було на місці події, та попросили не заважати. На повторне звернення працівника поліції до водія автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_3 , чи знайомий йому ОСОБА_1 , ОСОБА_3 вказав, що знає його, як водія автомобіля причетного до ДТП. Після чого працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього будуть складені відповідні адміністративні матеріали за вчинення ДТП. У подальшому працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, ОСОБА_1 відмовився, та погодився пройти огляд у медичному закладі (відео 01086@2020111622220410). У медичному закладі ОСОБА_1 , також відмовився від огляду, заперечував, що керував автомобілем (відео 01086@2020111622370410; 01086@2020111622520510);
висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001029 від 16.11.2020 відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі (а.с. 4).
Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Твердження апелянта про порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними.
Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, та погодився пройти огляд у медичному закладі, але після його доставлення до медичного закладу, ОСОБА_1 теж відмовився від проходження огляду, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Покликання ОСОБА_1 на те, що він не керував автомобілем, апеляційний суд вважає безпідставними.
Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 знаходився один біля автомобіля, на запитання поліцейського потерпілий ОСОБА_3 вказав, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом. 
Щодо тверджень в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , що за кермом перебував його тесть ОСОБА_2 апеляційний суд до уваги не бере, та розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки факт керування ОСОБА_1 автомобілем, стверджується наведеними вище доказами.
Доводи апеляційної скарги про відсутність свідків при складанні протоколу, апеляційний суд вважає безпідставним. Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису та самого протоколу про адміністративне правопорушення, такий був складений на території медичного закладу куди ОСОБА_1 був доставлений на огляд (вул. Кульпарківська, 95, м. Львів). Огляд у медичному закладі здійснюється у присутності лікаря та працівника поліції, і присутність свідків при такому огляді не передбачена. 
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції у приміщені лікарні, ставились до нього упереджено, про що свідчить протизаконне застосування до нього фізичної сили та здійснення психологічного тиску, і такі дії працівників поліції виходили за межі їх повноважень, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки дії працівників поліції не є предметом розгляду, а ОСОБА_1 у випадку наявності в діях працівників поліції порушень, вправі подати відповідну скаргу. 
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                               п о с т а н о в и в :
                                                  
Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.
Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах