Справа № 127/30529/18
Провадження № 22-ц/801/887/2021
               №22-ц/801/815/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К.П.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2021 року	Справа № 127/30529/18	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
       головуючого Сопруна В.В.,
       суддів Матківської М.В., Стадника І.М., 
               за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,
за участю сторін: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 , державного виконавця Дячука В.В.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №127/30529/18 за скаргою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_3 , на дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дячука В.В., 
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року, яка постановлена суддею Гуменюком К.П., в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 01 березня 2021 року, 

в с т а н о в и в:

23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з на дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дячука В.В., мотивуючи скаргу, що постановою від 17 липня 2020 року за виконавчим листом номер 127/30529/18 було відкрито виконавче провадження, з примусового виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2020 року в частині відібрання у ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повернення його матері ОСОБА_3 , яке допущено в цій часині до негайного виконання.
При виконанні вказаного вище рішення 19 вересня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , старший державний виконавець Дячук В.В. вдався до дій, які явно виходили за межі його повноважень.
Зокрема здійснив примусове проникнення до вказаного вище будинковолідіння без відповідного судового рішення, ухваленого за правилами цивільного процесуального закону, розгляд якого здійснюється за поданням державного виконавця, поданого за правилами Закону України «Про виконавче провадження», натомість таке проникнення було протиправно здійснено під час слідчої дії – обшуку; вчиняв виконавчі дії на території, на яку не поширюється компетенція Замостянського відділу державної виконавчої служби; державним виконавцем вчинялись виконавчі дії в супереч статті 29 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у вихідний день; під час вчинення виконавчих дій щодо відібрання дитини, державний виконавець не залучив представника органу опіки та піклування.
Як зазначає скаржник, що всі вищезазначені порушення свідчать про упередженість, неналежне виконання державним виконавцем своїх посадових обов`язків, перевищення повноважень. 
Просив суд визнати дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дячука В.В. під час виконання ним своїх службових обов`язків 19 вересня 2020 року щодо відібрання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неправомірними; зобов`язати начальника Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Хмельницький провести службове розслідування відносно протиправних дій старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_6 , за фактами виявлених службових порушень, притягнути посадову особу старшого державного виконавця ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності. Про результати перевірки та прийняті рішення в рамках службового розслідування повідомити скаржника письмово. Відповідно до ч. 1, 3, 5, 11 ст. 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу, яку направити до органів прокуратури.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року скаргу задоволено частково.
Визнано дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дячука В.В., вчиненні 19 вересня 2020 року під час негайного виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2020 року у справі № 127/30529/18 в частині щодо відібрання дитини і повернення її матері, неправомірними.
В задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Крім того зазначив, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд не поновив порушене право заявника.
Просив ухвалу змінити та постановити нову, якою скаргу задовольнити і зобов`язати державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дячука В.В. усунути порушення (поновити порушене право заявника). 

Також, подала апеляційну скаргу ОСОБА_3 , оскільки вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції допустив істотні порушення норм процесуального та матеріального права в частині задоволення скарги, не перевірено факт пропуску скаржником строку на оскарження дій державного виконавця.
Просила ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року скасувати, скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду. 

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2020 року у справі № 127/30529/18 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю органу опіки та піклування Вінницької міської ради, органу опіки та піклування - Макарівської районної державної адміністрації Київської області про відібрання неповнолітньої дитини. Відібрано у ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повернуто його матері ОСОБА_3 , за місцем її проживання. Рішення в частині відібрання дитини і повернення її матері ОСОБА_3 допущено до негайного виконання.

17 липня 2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області стягувачу ОСОБА_3 було видано виконавчий лист про негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини і повернення її матері.

На підставі вказаного виконавчого листа та заяви стягувача державним виконавцем 17 липня 2020 року було відкрито виконавче провадження (ВП 62604161).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року у справі № 127/19623/20 надано дозвіл слідчому Київського відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції Юнаку С.М., та слідчим які діють у складі групи слідчих у кримінальному провадженні №12020020040000857 від 04 липня 2020 року, на проведення обшуку у дачному будинку з прибудовами, господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_7 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення місцезнаходження малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2020 року у справі №127/30529/18 про відібрання неповнолітньої дитини (т.1 а.с.22 – 28).

На підставі даної ухвали суду 19 вересня 2020 року з 13 год 37 хв по 16 год 31 хв проводився обшук у дачному будинку з прибудовами, господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_7 , про що складено відповідний протокол. Згідно вказаного протоколу, одним із учасників обшуку був державний виконавець Дячук В.В.

19 вересня 2020 року державним виконавцем було складено акт в якому зазначається про те, що 19 вересня 2020 року о 16 год 35 хв за адресою АДРЕСА_1 виконано рішення суду про що складено відповідний акт.

21 вересня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконання рішення суду.
Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Частиною 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини першої, другої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено залишається без розгляду.
Доступ до суду, як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (пункт 47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року в справі № 753/1991/19-ц (провадження № 61-20633св19) зроблено висновок, що «строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах».

Зважаючи на вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що строк для оскарження дій державного виконавця Дячука В.В. у відповідності до ст.449 ЦПК України, розпочався з часу коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, тобто 19 вересня 2020 року, оскільки скаржник ОСОБА_1 був особисто присутній під час виконання рішення суду щодо відібрання малолітньої дитини.

Отже, подаючи 23 жовтня 2020 року скаргу (сформовано в системі «Електронний суд» 22 жовтня 2020 року), ОСОБА_1 пропустив 10-денний строк звернення до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Дячука В.В. 

Посилання ОСОБА_1 , що про наявність постанови про закінчення виконавчого провадження він дізнався 16 жовтня 2020 року, а тому процесуальні строки із зверненням до суду зі скаргою ним не пропущені, не заслуговують на увагу та спростовуються тим, що скаржник оскаржує саме дії державного виконавця Дячука В.В. під час виконання ним своїх службових обов`язків 19 вересня 2020 року щодо відібрання малолітньої дитини ОСОБА_5 , а не постанову про закінчення виконавчого провадження. 

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з огляду на відсутність клопотання в скарзі про поновлення пропущеного скаржником строку, мав би залишити скаргу ОСОБА_1 без розгляду, роз`яснивши останньому його право на повторне звернення зі скаргою на загальних підставах з подачею відповідного клопотання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384, 449 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3  задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року скасувати та постановити нову, якою:
Скаргу ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_3 , на дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дячука В.В. – залишити без розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2021 року.

Головуючий                          Сопрун В.В.

Судді                                 Матківська М.В.
                                       
                                                       Стадник І.М.