ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 р.	Справа № 520/17653/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 11.12.20 року по справі № 520/17653/2020
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  
          про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ: 14099344) від 20.11.2020 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8-ми (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року зупинено провадження в адміністративній справі №520/17653/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду України у справі №510/1286/16-а.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №815/1226/18 пенсійні спори за позовами громадян підлягають розгляду без застосування строку давності. Вказує про відсутність правових підстав для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а, так як спірні відносини у зазначених справах є різними. У даній справі спір стосується виплати компенсації у зв`язку із несвоєчасної виплатою пенсії на виконання постанови суду, а не самої виплати пенсії чи відповідних доплат до основного розміру пенсії, які не були враховані пенсійним органом при призначені пенсії, як у справі №510/1286/16-а. Спір про виплату пенсії у належному позивачу розмірі уже вирішений постановою суду. Стверджує, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Вважає, що вирішення питань, що поставлені на розгляд Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а не вплинуть на результат розгляду цієї справи. Умови та порядок виплати громадянам компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням терміну його виплати передбачений положеннями Порядку №159, яким повинен керуватися пенсійний орган при наявності підстав для виплати особі компенсації неотриманого доходу з вини відповідного суб`єкта владних повноважень. 
Відповідач по справі не скористався  правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.
10.03.2021 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просить дану справу розглянути без його участі.
Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предмети спірних правовідносин в частині застосування строків звернення до суду, що розглядається у цій справі та у справі №510/1286/16-а, є подібними, тому наявні правові підстави, визначені п.5 ч.2 ст.236 КАС України, для зупинення провадження у даній адміністративній справі.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Положеннями статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту – КАС України) розмежовано підстави, за яких суд має право зупинити провадження, а також, з настанням яких, суд зобов`язаний вчинити дану процесуальну дію.
Перелік даних підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
Отже, наведеною нормою передбачено право (не обов`язок) суду зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах в касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
При цьому, КАС України не містить визначення "подібні правовідносини". Тлумачення цього словосполучення міститься у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №802/3999/15-а, від 03.07.2019 року у справі №826/27404/15.
Відповідно до вказаних рішень Верховного Суду подібність правовідносин, зокрема, означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
26.06.2019 року ухвалою Великої Палати Верховного Суду прийнято до розгляду справу №510/1286/16-а за позовом особи до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.  
Виходячи зі змісту вказаної ухвали, причиною передачі Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч.5 ст.346 КАС України слугувала наявність виключної правової проблеми, яка полягає у необхідності формування відповідних правових позицій, для чого потрібно надати відповіді на такі питання:
1. Чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі?
2. Чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), для фактичного встановлення строкових меж (може граничних меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду?
3. Чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду?
4. Чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої статті 7 КАС використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини другої статті 87 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ); статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та статей 51, 55 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб» (далі - № 2262-ХІІ), в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком?
Відповідно до ч.5 ст.346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Колегія суддів вважає, що спірні правовідносини, що склалися у даній справі №520/17653/2020, та у справі №510/1286/16-а, яка розглядається Великою Палатою Верховного Суду, не є подібними.
Так, предметом позову у справі №510/1286/16-а є визнання неправомірними дій управління ПФУ щодо неврахування для обчислення пенсії позивача сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат; зобов`язання управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю з дати її призначення - 17 липня 2009 року на виконання статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», з урахуванням середньомісячної суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат за 24 календарних місяці.
При цьому, як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій у вказаній справі, при призначенні позивачу пенсії у 2009 році в розрахунок пенсії не включені інші виплати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне страхування, а саме: індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат. При зверненні позивача до УПФУ у Ренійському районі для перерахунку пенсії на підставі довідки про складові заробітної плати №1020/04 від 01.08.2016 року, листом від 08.08.2016 року було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки ці виплати не є складовою заробітної плати, відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу», тому не включаються до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії.
Отже, у справі №510/1286/16-а спірні правовідносини склалися внаслідок неправильного, на думку позивача, нарахування пенсії при її призначенні у 2009 році за рахунок неврахування окремих видів виплат. 
Натомість,  у даній справі ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 20.11.2020 року щодо відмови в перерахунку пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року (основної пенсії – 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії – 75% мінімальної пенсії за віком), та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії у вказаних розмірах за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.
Тобто, спірні правовідносини у даній справі №520/17653/2020 не пов`язані з помилкою відповідача при призначенні пенсії, а пов`язані з тим, що позивачу у 2020 році відмовлено у задоволенні заяви до ГУПФУ в Харківській області про проведення перерахунку пенсії в межах чітко визначеного періоду – з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, протягом якого була відсутня постанова Кабінету Міністрів України, яка б встановлювала розмір основної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської  катастрофи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що правовідносини у справі №520/17653/2020 не є подібними тим, що виникли у справі №510/1286/16-а, а відтак, відсутні підстави для зупинення провадження у справі №520/17653/2020, передбачені п.5 ч.2 ст.236 КАС України -  до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.
Також, колегія суддів наголошує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Таким чином, з огляду на вказане вище, враховуючи неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи,  а також  порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала (ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року) скасуванню, з направленням даної справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.
Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 по справі № 520/17653/2020  скасувати.
Справу  направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    А.М. Григоров   	
Повний текст постанови складено  05.04.2021 року