ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3414/21 Справа № 199/5433/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю. 
розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя у зв`язку з інвалідністю,-

ВСТАНОВИЛА:
В серпні 2020 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя у зв`язку з інвалідністю.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року позов  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя у зв`язку з інвалідністю — задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , аліменти у зв`язку з інвалідністю у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку ( доходу) з урахуванням індексації щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову - 19.08.2020 року та довічно.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8500, 0 грн;
Стягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року у справі №199/5433/20 та ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що з 08 серпня 1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після укладення шлюбу сторони домовилися, що дружина працювати не буде, а вестиме домашнє господарство та буде займатися вихованням дитини, про що не заперечує у відзиві відповідач.
З 1998 року позивач не працює, веде спільне сімейне господарство та займається вихованням дитини.
06 жовтня 2014 року позивач отримала 3 групу інвалідності безстроково, клініко-функціональний діагноз та код за МКХ-10 Е89, 0 з ураженням внутрішніх органів.
Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 1251 від 09.10.2014 року встановлено часткове обмеження життєдіяльності та трудової діяльності. Згідно висновку МСЕК рекомендовано лікування у ендокринолога та онколога.
В січні місяці 2020 року відповідач покинув сім`ю та виїхав на інше місце проживання, грошові кошти на утримання дружини-інваліда не сплачує.
Статтею 76 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина можу надавати матеріальну допомогу.
Згідно ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подачі позовної заяви.
З урахуванням зазначеного, оскільки за домовленістю сторін, відповідачка з 1998 року не працює та знаходиться на утриманні свого чоловіка, власного доходу не має, тому заможливе надати відповідачу допомогу на утримання своєї дружини-інваліда.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що отримання допомоги по інвалідності у розмірі 2100,00 грн. не позбавляє позивача права на утримання аліментів від чоловіка та не звільняє відповідача від відповідальності щодо надання допомоги дружині-інваліду.
       Доводи апеляційної скарги, що дана справа повинна була розглядатись в загальному порядку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки така категорія справ, як стягнення аліментів, розглядається в порядку письмового спрощеного позовного провадження, що відповідає п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України. 
Доводи апеляційної скарги, що позивач отримує допомогу більше, а ніж 2000,00 грн., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки апелянтом не надано апеляційному суду на противагу та спростуванню зазначеному жодного належного та допустимого доказу. 
Посилання апелянта, що судом першої інстанції не враховано те, що згідно ст.7 Закону України “Про державний бюджет” на 2020 рік встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2020 року — 1638 грн., з 01.07.2020 року — 1712 грн., з 01.12.2020 року — 1769,00 грн., колегія суддів вважає недоречними, оскільки вказаний прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність визначений Законом України “Про державний бюджет України на 2020 року” є лише рекомендованим.
А тому, визначений Законом України “Про державний бюджет України на 2020 року” розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність є лише гарантованим мінімальним розміром аліментів на момент розгляду справ даної категорії.
Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова