ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/2719/20
адміністративне провадження № К/9901/17402/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Тацій Л.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Інтергал-Буд" Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Інтергал" на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 (суддя Завальнюк І.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020 (колегія суддів: Танасогло Т.М., Димерлій О.О., Єщенко О.В.) у справі №420/2719/20 за позовом Дачно-будівельного кооперативу "Трудовий відпочинок", ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, треті особи - Одеська міська рада, Дочірнє підприємство "Інтергал-Буд" Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Інтергал", про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень,
УСТАНОВИВ
У березні 2020 року Дачно-будівельний кооператив «Трудовий відпочинок» та ОСОБА_1 звернулись до суду з адміністративним позовом до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дочірнє підприємство «Інтергал-Буд» товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтергал», Одеська міська рада, про визнання протиправним та скасування Містобудівних умов та обмеженнь забудови земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (біля концертного майданчика) № 01-06/151 від 17.02.2015.
31.03.2020 разом з адміністративним позовом Дачно-будівельним кооперативом «Трудовий відпочинок» подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій заявник просив суд зупинити дію Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 01-06/151 від 17.02.2015 року; заборонити Дочірньому підприємству «Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтергал» (код ЄДРПОУ 32568603, 03150, м. Київ, вул. Анрі Барбюса. 28Б) та іншим особам за його дорученням чи за договором здійснювати будь-які підготовчі та/або будівельні роботи на земельній ділянці за кадастровим номером 5110136900:35:001:0005, загальною площею 1,0020 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (біля концертного майданчика) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року, заяву Дачно-будівельного кооперативу «Трудовий відпочинок» про забезпечення позову задоволено частково:
-заборонено Дочірньому підприємству «Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтергал» та іншим особам за його дорученням чи за договором здійснювати будь-які підготовчі та/або будівельні роботи на земельній ділянці за кадастровим номером 5110136900:35:001:0005, загальною площею 1,0020 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (біля концертного майданчика) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі;
-в іншій частині заяви відмовлено.
Не погоджуючись з судовими рішеннями третя особа  Дочірнє підприємство "Інтергал-Буд" Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Інтергал" подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм   процесуального  права, просить їх  скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в забезпеченні позову.  
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що постановляючи ухвалу про забезпечення позову суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про протиправність спірних містобудівних умов та обмежень. Одночасно з цим, судом було надана невірна оцінка доказам по справі, що стало причиною неправильного визначення негативних наслідків від діяльності ДП «Інтергал-Буд» ТОВ «Фірма «Інтергал» та прийняття помилкового рішення, що такі наслідки можуть призвести до унеможливлення виконання рішення суду. Суд, приймаючи рішення заборонити Товариству здійснювати будь-які підготовчі дії та будівельні роботи не звернув увагу на те, що дозвіл на виконання будівельних робіт, який дає Товариству законне право на виконання заборонених робіт, не оскаржується. Крім того, всі негативні майнові наслідки вжитих заходів забезпечення неправомірно покладено виключно на Товариство, яке не є відповідачем у справі та яке здійснює реалізацію  права власності земельною ділянкою виключно у відповідності до вимог чинного законодавства.
Ухвалою Верховного Суду від 28.07.2020 відкрито касаційне провадження.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні та залишити  судові рішення попередніх інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не  підлягає  задоволенню  з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що існує необхідність забезпечення позову шляхом заборони Дочірньому підприємству «Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтергал» та іншим особам за його дорученням чи за договором здійснювати будь-які підготовчі та/або будівельні роботи на земельній ділянці за кадастровим номером 5110136900:35:001:0005, загальною площею 1,0020 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (біля концертного майданчика) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
Суди врахували обставини, якими позивач обґрунтовував свою заяву стосовно втрати внаслідок спірного об`єкта будівництва рекреаційної зони у даній території, втручання в навколишнє середовище прибережної захисної смуги, а відновлення попереднього стану земельної ділянки буде потребувати значних зусиль, непоправної шкоди довкіллю, зруйнуванню схилу в районі 13 станції Фонтану в безпосередній близькості від якого здійснюються будівельні роботи. Руйнування ґрунтового покриву та схилу спричинила обвали та зсуви ґрунту, що в свою чергу може привести до знищення житлових будинків, в тому числі  що розташовані на 13 станції Великого Фонтану.
Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також види забезпечення позову в адміністративному процесі.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Відповідно до вимог частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.
Підставою для вжиття заходів забезпечення позову може бути наступне :
- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з двох названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Відповідно до частини другої статті 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).
Тобто, в ухвалі про забезпечення позову в цій справі суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/2474/20.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі, є оскарження законності Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (біля концертного майданчика) №01-06/151 від 17.02.2015.
Вимоги позову, серед іншого, обґрунтовані тим, що на підставі спірних містобудівних умов та обмежень від 17.02.2015 здійснюється будівництво Курортно-рекреаційного, розважального комплексу-пансіонату сімейного типу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом (на 9 поверхів з підземним паркінгом на 2 рівня) в межах менше ніж 100 м, а саме 87 м. від урізу води, тобто в пляжній зоні.
Будівництво ДП«Інтергал-Буд» ТОВ «Фірма «Інтергал» вказаного багатоповерхового комплексу здійснюється в рекреаційній зоні Р-3 (Р-Зп), що призначена для організації повсякденного відпочинку населення відповідно до рішення Одеської міської ради від 19.10.2016 № 1316-VII "Про затвердження плану зонування території (зонінгу) м. Одеси".
Для проектування та подальшого будівництва вищевказаного об`єкту ДП «Інтергал-Буд» ТОВ «Фірма «Інтергал» в якості вихідних даних використовує містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 17.05.2015 № 01-06/151, які в даній справі є предметом судового оскарження.
Місцем розташування нерухомості членів ДБК «Трудовий відпочинок», який звернувся до суду з даним позовом, є схил 13 станції Великого Фонтану.
Саме у підніжжя схилу 13 станції Великого Фонтану, ДП «Інтергал-Буд» ТОВ «Фірма «Інтергал» здійснює будівництво 9-ти поверхового апартамент-комплексу «Ля мер» та на переконання позивачів житлові будинки членів ДБК «Трудовий відпочинок» при руйнації схилу на 13 станції Великого Фонтану першими потрапляють під зсув схилу та опиняться під завалами ґрунтів.
З доданих до позову фотографій та скріншотів вбачається, що зсуви ґрунтів вже сталися на схилах, що розташовані між 12 та 13 ст. Великого Фонтану, де ДП «Інтергал-Буд» ТОВ «Фірма «Інтергал» проводить роботи з будівництва дороги до комплексу апартаментів «Ля мер».
Матеріалами справи підтверджується також і вчинення дій зі сторони забудовника щодо продажу ДП «Інтеграл- ТОВ`Фірма «Інтеграл- Буд» фізичним особам нерухомості як апартаментів за спірним об`єктом будівництва.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо посилань заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони будівництва до прийняття рішення у справі може призвести до реалізації запланованого проекту будівництва, внаслідок чого буде завдана непоправна шкода довкіллю, зруйновано схил в районі м. Одеса, 13 станція Великого Фонтану, в безпосередній близькості від якого здійснюються будівельні роботи. Сама руйнація ґрунтового покриву та схилу може спричинити обвали та зсуви ґрунту, що в свою чергу може призвести до знищення житлових будинків, що розташовані на 13станції Великого Фонтану є обгрунтованими.
Здійснення спірного будівництва супроводжуватиметься втручанням в навколишнє середовище прибережної захисної смуги та свідчить про те, що відновлення попереднього стану земельної ділянки буде потребувати значних зусиль.
Відтак суд погоджується, що  для позивачів існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам до ухвалення судом рішення у справі, та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Приписами п. 4 ч. 1 ст. 151 КАС України передбачено можливість забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
Саме виключно забороною будівельних робіт на спірному об`єкті, у разі задоволення позову, на думку колегії суддів, дозволить відновити земельну ділянку чи здійснити будівництво об`єкта відповідно до цільового призначення у 3-4 поверхи
Відтак, колегія суддів відхиляє доводи третьої особи стосовно того, що всі негативні майнові наслідки вжитих заходів забезпечення неправомірно покладено виключно на Товариство, яке не є відповідачем у справі та яке здійснює реалізацію належного йому права власності земельною ділянкою, оскільки вважає, що обраний судом першої інстанції спосіб забезпечення позову у вигляді заборони здійснення підготовчих та будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровім номером 5110136900:35:001:0005 є співмірним та є ефективним способом захисту прав позивачів на стадії забезпечення позову. 
До того ж, застосований судом спосіб забезпечення позову не позбавляє ДП «Інтергал-Буд`ТОВ «Фірма «Інтергал» на здійснення будівельних робіт на об`єкті після надання судом правової оцінки законності та обґрунтованості містобудівних умов та обмежень, які слугували вихідними даними для відповідного будівництва.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для забезпечення позову, а тому оскаржувані судові рішення скасуванню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства  України, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Інтергал-Буд" Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Інтергал" залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020 залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                  А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                                Л.Л. Мороз

                                                                                                    Л.В. Тацій