Ухвала
Іменем України
 
03 червня 2021 року
м. Київ
Справа № 205/10446/20
Провадження № 51-2764 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,  на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року,
 
встановив:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження № 12014040690004210 від 23 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.Кримінальне провадження №12014040690004210 від 23 жовтня 2014 за ч.1 ст.289 КК України  закрито на підставі                                            п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , залишено без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року - без змін.
 
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 просять скасувати оскаржувані судові рішення, з підстав істотного порушення вимог  кримінального процесуального закону. На обґрунтування своїх вимог вказують, зокрема, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання прокурора та закрив кримінальне провадження на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки неналежно дослідив зміст клопотання прокурора, матеріалів та обставин кримінального провадження. Вважають, що суд першої інстанції не з`ясував обставини,                                які є необхідними та достатніми для вирішення клопотання прокурора, наявні у матеріалах                           провадження докази не досліджувались. Зазначають, що суд першої інстанції не повідомив їх про час та місце розгляду клопотання прокурора та розглянув його у їх відсутності. Також вказують, що апеляційний суд не надав належної оцінки доводам їх апеляційних скарг, ухвалу належним чином не мотивував. 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів касаційного суду вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, з огляду на наступне.
 
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
 
За правилами п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Згідно з абз. 4. ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
 
Зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що прокурор звернувся доЛенінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про закриття кримінального провадження №12014040690004210 від 23 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальні правопорушення та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
 
Як видно з ухвалених судових рішень, жодна з осіб у цьому кримінальному провадженні в якості підозрюваного допитана не була, повідомлення про підозру нікому не вручено, тобто не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. 
 
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, законом України про кримінальну відповідальність до тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя чи здоров`я особи або злочинів, за які згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, не віднесене.
 
За змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження та відповідне клопотання прокурора. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог, закриття кримінального провадження є обов`язком суду.
 
Тому, оскільки особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, органом досудового розслідування не встановлено, при цьому, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився і дане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину, а з моменту вчинення злочину минуло більше шести років, суд прийняв рішення про задоволення клопотання прокурора та закрив кримінальне провадження на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України.
 
Переглянувши ухвалу районного суду в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційних скарг ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які по суті є аналогічними доводам касаційної скарги, та, вказавши відповідні мотиви, обґрунтовано залишив ухвалу місцевого суду без зміни, зазначивши в своїй ухвалі підстави прийняття такого рішення. Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПКУкраїни.
 
Колегія суддів касаційного суду вважає, що оскільки у цій справі особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлено і 5-річний строк з часу його вчинення минув, суд прийшов правильного та обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження.
 
Що стосується доводів скаржників про те, що суд не повідомив їх про дату, час                                      і місце розгляду клопотання, то колегія суддів виходить з того, що нормами процесуального закону не передбачено обов`язкової участі заявника під час                      розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК та розгляд клопотання прокурора відбувся у відповідності до абз.4 ч.4  ст.284 КПК України.
 
Обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому колегія судів касаційного суду вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
 
постановив:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                                       ОСОБА_2                                    ОСОБА_3