Справа № 297/491/16-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        19 травня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,
з участю секретаря: Міца О-Д.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 07 березня 2019 року у справі № 297/491/16-ц (Головуючий: Гецко Ю.Ю.),- 

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 інтереси якого представляє ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод права користування домоволодінням та земельною ділянкою.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії 1У-ҐЗК № 021447 від 12 жовтня 2000 року є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею – 0,1351 га. 
Відповідач ОСОБА_4 , який був власником сусіднього будинковолодіння, самовільно здійснив переміщення меж та захопив частину земельної ділянки позивача, що стверджується актом комісії обстеження територій, комісією сільської ради від 05.09.2013 року, яким було зобов`язано відповідача відновити межу земельної ділянки.
Відповідач ОСОБА_4  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , і ухвалою суду від 12 листопада 2018 року залучено в якості відповідачів до участі у справі ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 13).
Рішенням Бекрегівського районного суду від 07 березня 2019 року позовні вимоги задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знести, демонтувати самовільно збудовані надвірні споруди: господарську будівлю № 1 позначену на схемі в додатку до експертизи № 1 та № 4, господарську будівлю № 2 познгачену на схемі в додатку до експертизи № 1 та № 4, пташник, надвірну вбиральню, останки бетонного фундаменту.
Стягнуто із ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 1 102,4 грн. судового збору та 928,44 грн за геодизичні роботи.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як суд у порушення вимог ч. 4 ст. 51 ЦПК України не постановив ухвалу про залучення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до участі у справі. Висновки суду, що спірні господарські будівлі і споруди побудовані відповідачем ОСОБА_4 з порушенням державних будівельних норм ДБН 360-92 є безпідставними та юридично необґрунтованими з огляду на те, що суд не з`ясував у якому році були такі збудовані. Крім того, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, припустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і в наслідок перебудови під час її експлуатації (ч. 7 ст. 376 ЦК України). Позивачем не доведено факту порушення його прав та законних інтересів, за захистом яких звернувся до суду, а тому у задоволенні позову слід було відмовити за безпідставністю.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Пуканич Е.В., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 – адвоката Микита М.Ф., яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
При постановленні рішення, суд першої інстанції із посиланням на вимоги ст.ст. 11, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 120, 125, 152, 158 ЗК України, ст. 14 Конституції України, рішень ЄСПЛ, вважав, що позивачем доведено факт порушення межи землекористування між земельними ділянками позивача та відповідача, вимоги позивача ґрунтуються на поясненнях учасників справи, зібраних та досліджених матеріалах під час судового розгляду, на висновку судової земельно-технічної експертизи і позовна заява підлягає задоволенню.
Разом з тим, судова колегія приходить до наступного висновку.
ОСОБА_2 позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1351 га кадастровий номер 2120486800:20:000:0020, які раніше належали прабабусі ОСОБА_7 .. У вересні 2013 року між сторонами виник земельний межовий спір і ОСОБА_4 у 2015 році намагався встановити огорожу на межі своєї= та позивача земельних ділянок та спорудив бетонний фундамент. Після втручання Нижньореметівської сільської ради відповідач демонтував наземну частину фундаменту під огорожу, однак залишив залиту в землю частину фундаменту, яка перешкоджає позивачу належно користуватися своєю земельною ділянкою. Крім того, відповідач самочинно побудував на відстані менше 20 метрів від межі його земельної ділянки надвірні споруди: гараж, свинарник, пташник та вбиральню.
Згідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що не передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.
Стаття 16 ЦК України передбачає захист цивільних прав та інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
По даній справі проведено судову земельно-технічну експертизу від 06 січня 2017 року № 272 згідно якого спірні господарські будівлі і споруди побудовані з порушенням будівельних норм ДБН 360-92**.
За змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва можуть заявляти і інші особи за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.
Знесення об`єкта самочинного будівництва є крайнім заходом впливу на особу, яка здійснила таке будівництво і можливо лише тоді коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.
Такі обставини судом не встановлено і не доведено позивачем, що перебудови господарських будівель №№1 та 2 позначені на схемі до додатку експертизи є неможливим або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила таке будівництво.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог позивача про знесення, демонтування самовільно збудованих надвірних споруд: господарської будівлі за АДРЕСА_2 , №2 позначених на схемі у додатку до експертизи №1та №4 підлягає скасуванню і з ухваленням нового рішення у цій частині, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити із вищезазначених підстав.
Рішення суду першої інстанції у частині знесення, демонтування самовільно збудованих надвірної вбиральні, пташника слід залишити без змін, оскільки згідно висновку експерта такі побудовані як із порушенням будівельних норм і знаходяться на відстані 12.1 м. від житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , а відповіднго до п.3.25* т. 3.2а* та п.3.31 відстань повинна становити – 15 м. та не відповідає вимогам санітарних норм.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 376, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 120, 125, 152 ЗК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Берегівського районного суду від 07 березня 2019 року у частині зобов`язання ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 знести, демонтувати самовільно збудовані надвірні споруди: господарську будівлю № 1 позначену на схемі в додатку до експертизи № 1 та № 4, господарську будівлю № 2 позначену на схемі в додатку до експертизи № 1 та № 4 скасувати і в цій частині позовних вимог ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відмовити.
У решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 28 травня 2021 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой