Ухвала
08 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 591/3505/17
провадження № 61-19439ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Прокуратури Сумської області, третя особа - Головне управління Державної податкової служби у Сумській області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями органів досудового розслідування, прокуратури за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому посилався на те, що 28 березня 2012 року він був призначений на посаду начальника відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів ГВПМ Державної податкової інспекції у м. Сумах. Прокуратурою Сумської області йому було пред`явлено обвинувачення за частиною третьою статті 364 КК України, а наказом Державної податкової служби у Сумській області ДПСУ від 03 травня 2012 року, винесеного на підставі постанови слідчого прокуратури Сумської області Гуменного О.В. від 24 квітня 2012 року, він був відсторонений від займаної до скасування відсторонення від посади відповідною постановою слідчого (прокурора), а 03 травня 2012 року - звільнений.
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17 січня 2015 року він був визнаний невинним у пред`явленому звинуваченні за частиною третьою статті 364 КК України, та виправданий у зв`язку з недоведеністю вини. Вказаним вироком був скасований обраний під час досудового розслідування у відношенні нього запобіжний захід - підписка про невиїзд з постійного місця проживання, скасований арешт, накладений постановою слідчого прокуратури Сумської області про відсторонення позивача від посади, скасовано арешт, накладений постановою слідчого на його майно, та арештоване майно повернуто ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене та посилаючись на те, що в період відсторонення від займаної посади та після звільнення нарахування оплати праці не проводилось, а також на те, що відносно нього було застосовано запобіжний захід - підписка про невиїзд, що спричинило моральні страждання, порушило його нормальні життєві зв`язки, позивач просив відшкодувати йому матеріальну шкоду у розмірі 168 342 грн 34 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 500 000 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену незаконними діями органами досудового розслідування та прокуратури, в розмірі 181 678 грн 02 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 тис. грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2020 року змінено. Резолютивну частину рішення викладено у новій редакції. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену незаконними діями органами досудового розслідування та прокуратури, в розмірі 181 678 грн 02 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні його позову про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 154 378 грн 74 коп. та ухвалити у цій частині нове рішення. Заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду та суди не дослідили зібрані у справі докази (пункти 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.  
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.  
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Прокуратури Сумської області, третя особа - Головне управління Державної податкової служби у Сумській області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями органів досудового розслідування, прокуратури призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             О. С. Ткачук
 
А. А. Калараш
 
Є. В. Петров