УХВАЛА

28 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 824/2355/15-а
адміністративне провадження № К/9901/13673/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів-  Кашпур О.В., Радишевської О.Р.
перевірив касаційну скаргу Чернівецької обласної прокуратури на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Чернівецької області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Прокуратури Чернівецької області, в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ прокуратури Чернівецької області від 25 вересня 2015 року № 958-к «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині звільнення його з посади старшого прокурора Прокуратури Шевченківського району м.Чернівці Чернівецької області; поновити на займаній посаді або рівнозначній посаді в органах прокуратури та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 26 вересня 2015 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі; зобов`язати відповідача протягом трьох робочих днів з дня набрання судовим рішенням законної сили надіслати це рішення до Міністерства юстиції України для вилучення з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України 16 вересня 2014 року №1682-VII «Про очищення влади» (далі - Закон №1682-VII). Позов обґрунтовано тим, що звільнення його з посади старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Чернівці на підставі положень Закону №1682-VII суперечить Конституції України, є порушенням вимог Конвенції з прав людини та основоположних свобод не відповідає практиці Європейського суду з прав людини, що свідчить про протиправність такого звільнення. 
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Чернівецької області від 25 вересня 2015 року № 958-к «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині звільнення позивача з посади старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Чернівці Чернівецької області у зв`язку із припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Чернівці Чернівецької області з 26    вересня 2015 року. Стягнуто з Чернівецької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 вересня 2015 року по 22 жовтня 2020 року у сумі 607944,72 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021    року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 607944,72 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26 вересня 2015 року по 22 жовтня 2020 року та ухвалено в цій частині нову постанову, якою стягнуто з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 442170,36 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26 вересня 2015 року по 22 жовтня 2020 року.  В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
14 квітня 2021 року Чернівецька обласна прокуратура подала касаційну скаргу на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Заявник, посилаючись на положення пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, просить скасувати оскаржені судові рішення та прийняти нову постанову про відмову у позові.
Предметом спору цій справі є правомірність рішення про звільнення позивача з органів прокуратури на підставі Закону України "Про очищення влади".
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України      суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій      статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях (стаття 62 Конституції України). Перевіряючи обставини справи, судом першої інстанції встановлено, що згідно з висновком від 21 вересня 2015 року №11/1/2-3784 вих-15 про результати перевірки достовірності вказаних позивачем у заяві відомостей щодо незастосування до нього заборон, передбачених частинами третьою - четвертою статті 1 Закону №1682-VII, щодо ОСОБА_1 не було виявлено фактів вчинення ним протиправних дій, спрямованих на кримінальне переслідування та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, до яких застосовано повну індивідуальну амністію Законом України "Про внесення змін до Закону України «Про застосування амністії в Україні». Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт того, що позивач своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю вживав заходів (та/або сприяв їх здійсненню), спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, його звільнення з органів прокуратури лише з обставин відповідності критеріям, визначеним в пункті 12 частини другої статті 3 Закону №1682-VII та застосуванняі до нього міри колективної відповідальності лише за формальними ознаками та без надання індивідуальної оцінки його діям, не відповідає Конституції України та суперечить правовим нормам. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ про звільнення не відповідає основоположним принципам очищення влади, що розроблені міжнародними організаціями, а тому застосування до позивача положень Закону №1682-VII, за установлених у цій справі обставин, є передчасним та суперечить викладеним стандартам забезпечення прав людини при здійсненні люстраційних заходів.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов аналогічного висновку щодо не дотримання відповідачем принципу індивідуальної відповідальності та співмірності у справах, що стосуються застосування положень Закону №1682-II та одночасно послався на висновки Верховного Суду у справі  № 817/3431/14..
Враховуючи те, що інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції, які відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись      статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1.      У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Чернівецької обласної прокуратури на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Чернівецької області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії відмовити.
2.      Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3.      Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур          
                                                                                                    О.Р. Радишевська