ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/104/21                                                                         Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Ганечко О. М., Василенко Я. М.,
                                        
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Петролеум" до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Петролеум" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сокар Петролеум" звернулось до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання протиправними та скасування постанов від 23.12.2020 №10-11/51-1, №10-11/51-2, №10-11/51-3 про накладення штрафу та рішень від 10.12.2020 №10-10/41-01/2, №10-10/41-02/2, №10-10/41-03/2 про внесення змін до рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 12.10.2020 №10-10/41-01, №10-10/41-02, №10-10/41-03 (із змінами від 03.11.2020).
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в  повному обсязі.  
Доводи апелянта аналогічні викладеним у позовній заяві та стосуються того, що він здійснював реалізацію палива, придбаного в Литві, до якого після надходження в Україну ТОВ «Світанок Ойл Трейд» додавало присадки та поліпшувачі, що не може вважатися виробництвом палива. Відтак позивач не мав обов`язку надавати відповідачу документи з оцінки його відповідності визначеним маркам палива, а тому надав для перевірки повний пакет документів, що свідчить про неправомірність оскаржуваних рішень.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей з ЄДРПОУ позивач зареєстрований як юридична особа з 19.07.2012. Основний вид діяльності - 46.12 "Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами".
06.08.2012 позивач, як покупець, уклав договір №487/2012 з ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" на постачання товару: бензини А-98, А-95, А-92, А-76/80, дизельне паливо, - дію якого подовжено додатковими угодами.
У своїй діяльності позивач використовує товарні знаки "SOCAR", "Nano", "SOCAR SECURITY" відповідно до ліцензійного договору від 01.12.2014 №01/12/2014-ТМ про надання дозволу на використання знаків для товарів і послуг, та додатковими угодами до нього, що укладені з ТОВ "СОКАР ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА".
Позивач використовує паливо виробника "ORLEN Lietuva". Частину з нього реалізує після внесення багатофункціональних присадок Кеropur 3770 / Keropur DP 5205 / Keropur DP 5634 (виробництво компанії Німеччини), що виконує "СВІТАНОК ОЙЛ ТРЕЙД.
З 05.10.2020 до 07.10.2020 посадові особи відповідача на підставі наказу від 25.09.2020 №885/12-02 та направлень №885/12-0210-04 провели плановий захід магазину позивача за адресою місця розповсюдження продукції: м.Харків, вул.Коломенська, 4-А , про що склали акт від 07.10.2020 №885/12-02/10-04/64, яким зафіксовано наступні порушення:
- п.5, абзацу 8 п.9 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельного палив, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 №927, (далі - Технічний регламент) - випробування більшості показників якості палива дизельного Nаnо ДП-Л-Євро5-В0 на відповідність вимогам Технічного регламенту перед введенням його в обіг на ринку України фактично не проводилися (показники перенесені з паспорту якості іноземного виробника "ORLEN Lietuva" до внесення змін в споживчі властивості палива);
- п.19, додатку 6 до Технічного регламенту - не надано Сертифікат відповідності №10ХЦ.00015-19, зазначений у паспортах якості на бензин автомобільний неетильований А-95 "Premium", імпортований з Литви, що підтверджує термін дії Декларації про відповідність від 29.06.2019;
- п.5, абзацу 8 пункту 9 Технічного регламенту - випробування більшості показників якості бензину автомобільного Nаnо А-95-Євро5-Е5 на відповідність вимогам Технічного регламенту перед введенням його в обіг на ринку України фактично не проводилися (показники перенесені з паспорту якості іноземного виробника "ORLEN Lietuva" до внесення змін в споживчі властивості палива);
- п.5, абзацу 8 пункту 9 Технічного регламенту - випробування більшості показників якості бензину автомобільного Nаnо А-98-Євро5-Е5 на відповідність вимогам Технічного регламенту перед введенням його в обіг на ринку України фактично не проводилися (показники перенесені з паспорту якості іноземного виробника "ORLEN Lietuva" до внесення змін в споживчі властивості палива).
До перевірки позивач серед іншого надав відповідачу:
1) паспорти якості, виробництва Акціонерного товариства "ОРЛЕН Летува" (Республіка Литва, "ORLEN Lietuva"): № 146425_3555433 від 23.08.2020 на бензин автомобільний, неетильований А-95 "Premium", клас В (дата відбирання проб - 2020-08-22); №145405_3468039 від 03.07.2020 на бензин автомобільний, неетильований А-98 "Super", клас В (дата відбирання проб - 2020-07-02); №145811_3504114 від 25.07.2020 на паливо дизельне, клас С (дата відбирання проб - 2020-07-25);
2) сертифікати відповідності 10 Хіммотологічного Центру Міністерства оборони України" (акредитованим Національним агентством з акредитації України згідно з атестатом від 12.02.2014) на вказані види палива, в яких зазначено, що протоколи випробування здійснювалися 29.06.2019;
3) паспорти якості на нафтопродукти від 11.08.2020 Випробувальної лабораторії ТОВ "СВІТАНОК ОЙЛ ТРЕЙД" №№ ТД-005533/1, ТД-005139/1, ТД-004765/1 - із зазначеною датою відбирання проб 09.09.2020".
На Акт позивач подав письмове заперечення, в якому акцентував. Додавання ним присадки в допустимих концентраціях не впливає на фізико-хімічні показники нафтопродукту. Ненадання Сертифікату відповідності не є порушенням, оскільки обов`язок його надання стосується виключно світлих нафтопродуктів. Зважаючи, що позивач здійснює діяльність відповідно до законодавства, висновки акту не обґрунтовані.
Вказані заперечення не враховані відповідачем, що підтверджується його листом від 12.10.2020 вих.№4199-10-04.
12.10.2020 відповідач виніс рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з метою усунення формальної невідповідності продукції встановленим Технічним регламентом, якими зобов`язав надати документи, передбачені п.18 Технічного регламенту, що підтверджують проведення оцінки відповідності палива, як окремої марки, та супроводжувати його обіг паспортами якості випробувальних лабораторій, в яких зазначають показники палива, що пройшли випробування на відповідність саме Технічному регламенту, а не показники, перенесені з паспортів якості до внесення змін в якісний склад палива. Паспорти якості повинні бути оформлені з дотриманням п.п.9, 20, 24 Технічного регламенту. Копії паспортів надати до органу державного ринкового нагляду до 29.10.2020: №10-10/41-01 - щодо палива дизельного Nаnо ДП-Л-Євро5-В0; №10-10/41-02 - щодо бензину автомобільного Nаnо А-95-Євро5-Е5.
У відповідь позивач надіслав відповідачу лист (вих.№81 від 30.10.2020) про незгоду з такими рішеннями. В обґрунтування зазначив, що в матеріалах перевірки наявні паспорти якості та додатково додані листи випробувальної лабораторії ТОВ "СВІТАНОК ОЙЛ ТРЕЙД", що не є виробником вказаного палива, за формою №11-НК, які містять всю необхідну інформацію, передбачену п.9 Технічного регламенту, у т.ч. щодо відповідності марки палива. Зважаючи на відсутність законодавчої заборони, вказане підприємство здійснило поліпшення властивостей палива за допомогою багатофункціональних присадок Кеropur 3770 / Keropur DP 5205 (виробництво компанії Німеччини) згідно з затвердженими технологічними інструкціями №№ТІ 37037544-00:2017, ТІ 37037544-002:2017, ТІ 37037544-003:2017, що не змінило експлуатаційних показників якості палива та не є його виробництвом. Тому просив відповідача продовжити термін виконання вказаних вище рішень про вжиття обмежувальних заходів до 30.11.2020, після чого зобов`язується письмово повідомити у встановленій формі про фактичне усунення формальної невідповідності та надати висновок ТОВ "НВП" ДІН ЛТД" щодо впливу присадок на фізико-хімічні показники нафтопродуктів.
03.11.2020 відповідач виніс рішення про продовження наданого позивачу строку виконання рішень до 30 листопада 2020 року:
- №10-10/41-01/1 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 12 жовтня 2020 №10-10/41-01;
- №10-10/41-01/2 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 12 жовтня 2020 №10-10/41-02;
- №10-10/41-01/3 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 12 жовтня 2020 №10-10/41-03.
Листом від 27.11.2020 вих.№92 позивач просив відповідача продовжити відповідний строк до 30 грудня 2020 року.
Відповідач листом від 30.11.2020 вих.№4864-10-04 відмовив у такому подовженні, зазначивши, що позивач не надав жодного документа, передбаченого п.18 Технічного регламенту, а також інформацію про виготовлення паспортів якості або самі паспорти якості з результатами випробувань показників палив марки "Nаnо", повідомлень із зазначеною інформацією про вжиття суб`єктом господарювання кожного з обмежувальних заходів та вчинення пов`язаних з ними дій. Тому клопотання про продовження відповідного строку не задоволено та повідомлено про необхідність відповідно до вимог закону перевити стан виконання попередньо прийнятих рішень.
09.12.2020 посадова особа відповідача за результатом аналізу акта перевірки стану виконання позивачем згаданих вище рішень склала протокол №10-11/51 про виявлені порушення вимог Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції". У ньому констатовано невиконання вказаних вище рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, а саме ненадання документів, передбачених п.18 Технічного регламенту, які підтверджують проведення оцінки відповідності палива дизельного Nаnо ДП-Л-Євро5-В0, бензину автомобільного Nаnо А-95-Євро5-Е5 та Nаnо А-98-Євро5-Е5.
10.12.2020 відповідач виніс спірні рішення:
- №10-10/41-01/2 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 12.10.2020 №10-10/41-01 (із змінами від 03.11.2020);
- №10-10/41-02/2 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 12.10.2020 №10-10/41-02 (із змінами від 03.11.2020);
- №10-10/41-01/3 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 12.10.2020 №10-10/41-03(із змінами від 03.11.2020).
Вказаними рішеннями відповідач виклав у новій редакції передбачені в них підпункти "а" пунктів 2: "а) обмеження надання продукції на ринку: приведення продукції у відповідність до встановлених вимог; усунення формальної невідповідності; тимчасова заборона надання продукції на ринку,".
Також вказаними рішеннями:
- визначено не розповсюджувати вказані види палив до усунення їх невідповідності встановленим вимогам та підтвердження дотримання п.п.9, 18, 20, 24 Технічного регламенту;
- установлено термін для виконання до 18.12.2020.
18.12.2020 позивач надіслав відповідачу письмове повідомлення про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів (вих.№109), до якого додав паспорти якості на нафтопродукти від 09.11.2020 Випробувальної лабораторії ТОВ "СВІТАНОК ОЙЛ ТРЕЙД" №№ ТД-005533/1, ТД-005139/1, ТД-004765/1 із вказівкою, що видані взамін таких паспортів від 11.08.2020 із зазначенням дати відбирання проб " 10.08.2020", а також декларації ТОВ "Торговий Дім "Сокар Україна" від 16.12.2019 про відповідність Технічному регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, палива дизельного, суднових і котельних палив.
23.12.2020 відповідач виніс спірні постанови про накладення штрафу в сумі 34 000грн кожна:
- №10-11/51-1 - за неповне виконання рішення від 12.10.2020 №10-10/41-01 (із змінами від 03.11.2020) (ненадання документів згідно з п.18 Технічного регламенту, що підтверджують проведення оцінки відповідності палива дизельного Nаnо ДП-Л-Євро5-В0 як окремої марки (окрім Технологічної інструкції) та не надано паспорт якості з проведеними випробуваннями показників, що підтверджують відповідність цього палива як окремої марки вимогам Технічного регламенту;
- №10-11/51-2 - за неповне виконання рішення від 12.10.2020 №10-10/41-02 (із змінами від 03.11.2020) (ненадання документів згідно з п.18 Технічного регламенту, що підтверджують проведення оцінки відповідності бензину автомобільного Nаnо А-95-Євро5-Е5 як окремої марки (окрім Технологічної інструкції) та не надано паспорт якості з проведеними випробуваннями показників, що підтверджують відповідність цього палива як окремої марки вимогам Технічного регламенту;
- №10-11/51-3 - за неповне виконання рішення від 12.10.2020 №10-10/41-03 (із змінами від 03.11.2020) (ненадання документів згідно з п.18 Технічного регламенту, що підтверджують проведення оцінки відповідності бензину автомобільного Nаnо А-98-Євро5-Е5 як окремої марки (окрім Технологічної інструкції) та не надано паспорт якості з проведеними випробуваннями показників, що підтверджують відповідність цього палива як окремої марки вимогам Технічного регламенту.
Вважаючи оскаржувані рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки доведені факти неповного виконання позивачем обмежувальних заходів у визначені в них строки, спірні рішення щодо застосування штрафних санкцій у вказаних розмірах є правомірними, а підстави для їх скасування відсутні.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи та апеляційній скарзі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Спірні правовідносини регулюються Законом України від 2 грудня 2010 року №2735-VI "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" (далі - Закон №2735-VI), постановами Кабінету Міністрів України: від 26 грудня 2011 року №1407 "Про затвердження Методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів" (далі - Методика), від 5 жовтня 2011 року №1017 "Про затвердження Порядку здійснення контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів" (далі - Порядок №1017), від 28 грудня 2016 року №1069 "Про затвердження переліку видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд" (далі - Перелік), від 1 серпня 2013 року №927 "Про затвердження Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив" (далі - Технічний регламент).
Відповідно до положень ст.4 Закону №2735-VI метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
Метою здійснення контролю продукції є забезпечення відповідності продукції, що ввозиться на митну територію України, встановленим вимогам до моменту її випуску у вільний обіг на митній території України та недопущення ввезення на митну територію України продукції, яка становить серйозний ризик суспільним інтересам.
Згідно з п.21 Переліку Держекоінспекція уповноважена здійснювати державний ринковий нагляд за автомобільними бензинами, дизельним, судновим і котельним паливом.
Відповідно до ч.ч.3-5 ст.23 Закону №2735-VI органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.
Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.
У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції органом ринкового нагляду прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, що є предметом перевірки, такі заходи мають бути вжиті суб`єктами господарювання щодо всіх одиниць продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, які надаються на ринку та є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам.
Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.
Згідно з ч.7 ст.23 Закону №2735-VI під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація:
1) декларація про відповідність;
2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією);
3) загальний опис продукції, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом;
4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю;
5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції;
6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори). Орган ринкового нагляду має право вимагати надання таких документів лише в обсязі, що необхідний для встановлення ланцюга постачання продукції;
7) документи і матеріали щодо стану виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб`єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання;
8) повідомлення та інша інформація, надана суб`єктами господарювання, митними органами, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".
Обов`язки суб`єктів господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції встановлюються цим Законом, Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", виданими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами, технічними регламентами.
Суб`єкти господарювання зобов`язані при здійсненні господарської діяльності ефективно взаємодіяти між собою під час вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених цим Законом.
Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на запит органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати:
1) суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію;
2) суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію.
Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати документацію, визначену частиною п`ятою цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено - протягом десяти років після того, як їм було поставлено відповідну продукцію, та протягом десяти років після того, як вони поставили відповідну продукцію.
У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.
Суд першої інстанції вірно вказав, що докази надання позивачем відповідачу під час перевірки до складення Акту сертифікату відповідності №10ХЦ.00015-19 - відсутні.
Так, відповідно до п.5 Технічного регламенту дозволяється виготовлення, введення в обіг і обіг палив, які відповідають вимогам цього Технічного регламенту.
Безпека палива згідно з п.23 Технічного регламенту забезпечується додержанням вимог, установлених цим Технічним регламентом.
Згідно з п.8 Технічного регламенту кожна партія палива, що вводиться в обіг або перебуває в обігу, повинна мати документ про якість (паспорт якості) палива.
Документ про якість (паспорт якості) палива відповідно до п.9 Технічного регламенту повинен містити: дату видачі і номер документа; назву, марку палива; товарний знак підприємства-виробника, його назву та адресу; назву та адресу постачальника (за наявності); дату виготовлення палива; дату відбирання проби та дату проведення випробування; нормативні значення та фактичні результати випробувань, які підтверджують відповідність марки палива вимогам цього Технічного регламенту; відомості щодо декларації про відповідність; посилання на нормативні документи на методи випробування згідно з нормативним документом на паливо; номер партії (резервуара); дані про вид та кількість добавок (присадок); підпис начальника відділу технічного контролювання або керівника лабораторії, яка виконує функції відділу, або уповноваженої особи, завірений печаткою.
Отже, надання паспортів якості виробника палива щодо партій, в які у подальшому внесені присадки, без відібрання акредитованою лабораторією проб та не надання таких паспортів після їх введення, у т.ч. відомостей, що підтвреджують дійсність декларації про відповідність від 29.06.2019 свідчить про наявність формальної невідповідності продукції.
Згідно з положеннями п.3 Технічного регламенту добавка (присадка) - речовина, яку додають до палива для надання йому спеціальних якостей або покращення його експлуатаційних та фізико-хімічних властивостей без погіршення екологічних показників. Отже, її використання впливає на показники палива та можливість його використання у вжитку.
Технологічними інструкціями, затвердженими ТОВ "Торговий Дім "СОКАР УКРАЇНА" у грудні 2017 року, щодо поліпшення споживчих властивостей палива для подальшого використання під вказаними вище торговими марками в умовах ТОВ "Торговий Дім "СОКАР УКРАЇНА" підтверджується, що технологічний процес згідно з вимогами розділу 4 полягає у наступному: зливання/перекачування палива у спеціально відведені резервуари; зливанні певної кількості згаданих вище присадок з автоцистерн / пластикових ємностей у визначену ємність (виконується за допомогою відповідного насосу і пристрою зливу); поліпшення споживчих властивостей палива шляхом послідовної, методом уприскування за допомогою насосу з калібрувальним пристроєм, подачі розрахованої відповідно до формул кількості відповідної присадки чи їх розчинів у потік базового палива при його наливанні з залізничних цистерн та/або інших транспортних засобів чи резервуарів у автомобільну цистерну чи у спеціальний окремий товарний резервуар; поліпшення споживчих властивостей палива шляхом додавання в автомобільну цистерну (або у спеціальний окремий товарний резервуар) розрахованої відповідно до формул кількості відповідної присадки чи їх розчинів за допомогою мірного посуду (чи паливо роздавальної колонки чи автозаправного блок-пункту (АПБ) ) з наступним наливанням туди базового автомобільного бензину; перекачування, у разі необхідності, палива товарної марки "Nano" на "кільце" для кращого перемішування присадки з базовим паливом (застосовується у виняткових випадках, на кшталт виникнення у паливі ознак недостатнього розчинення відповідної присадки чи її розчину, що можна спостерігати візуально); проведення вихідного контролю палива товарної марки "Nano" відповідно до вимог розділу 3 цієї інструкції.
Вимогами розділу 5 вказаних інструкцій передбачено, що після завершення процесу поліпшення споживчих властивостей палива для подальшого використання під торговою маркою "Nano"  його якість перевіряється шляхом проведення випробувань та відповідність вимогам. На кожну партію оформлюється окремий паспорт якості.
Якість палив повинна відповідати вимогам цього Технічного регламенту на підставі п.11.
Колегія суддів звертає увагу на те, що документ про якість (паспорт якості) палива - документ, що містить дані для ідентифікації та фактичні значення показників якості нафтопродуктів, отримані в результаті лабораторних випробувань, а також інформацію про їх відповідність вимогам нормативних документів (п.3 Технічного регламенту).
Вимогами п.12 Технічного регламенту визначено, що за екологічними показниками встановлено такі екологічні класи автомобільних бензинів: Євро3, Євро4, Євро5.
Автомобільні бензини повинні відповідати вимогам, наведеним у додатку 2 до цього Технічного регламенту.
Забороняється використання в автомобільних бензинах екологічних класів Євро3, Євро4 та Євро5 добавок (присадок), що мають у своєму складі хоча б один з таких компонентів: фосфор, сполуки свинцю та заліза, ароматичні аміни (монометиланіліни, моноетиланіліни тощо).
Також забороняється з 1 січня 2017 р. використання в автомобільних бензинах екологічного класу Євро5 добавок (присадок) з концентрацією марганцю більше ніж 6 міліграмів на один куб. дециметр.
Автомобільні бензини можуть містити барвники та речовини-маркери.
Можливе додавання до автомобільних бензинів добавок (присадок), біоетанолу, етил-трет-бутилового етеру, які не погіршують експлуатаційних показників палива, не впливають негативно на екологічні, енергетичні та економічні показники двигунів, що підтверджено результатами випробувань, та допущені до застосування в установленому порядку.
Відповідно до вимог п.13 Технічного регламенту за екологічними показниками встановлено такі екологічні класи дизельного палива: Євро3, Євро4, Євро5.
Дизельне паливо повинно відповідати вимогам, наведеним у додатку 3 до цього Технічного регламенту.
Дизельне паливо може містити барвники та речовини-маркери.
Можливе додавання до дизельного палива добавок (присадок), добавок на основі метилових/етилових естерів жирних кислот, які не погіршують експлуатаційних показників палива, не впливають негативно на екологічні, енергетичні та економічні показники двигунів, що підтверджено результатами випробувань, та допущені до застосування в установленому порядку.
Для проведення оцінки відповідності виробник або уповноважений представник на підставі п.17 Технічного регламенту застосовує процедуру оцінки відповідності, яку встановлено Технічним регламентом модулів оцінки відповідності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 жовтня 2003 р. № 1585.
Виробник або уповноважений представник згідно з п.18 Технічного регламенту розробляє технічну документацію, яка повинна містити інформацію про виробництво і застосування палив і за якою можливо оцінити відповідність палив вимогам цього Технічного регламенту.
До технічної документації додаються: технологічний регламент або інструкція на виробництво, або технологія виробництва; акт впровадження у серійне виробництво продукції; акти приймання дослідної партії та протоколи випробувань продукції.
Для палив, які містять у своєму складі добавки (присадки), до технічної документації також додаються: документ про допуск до застосування добавки (присадки) у відповідному типі палива, дані щодо вмісту в паливі; паспорт безпечності добавки (присадки); інформація про місцезнаходження юридичної особи виробника.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що у разі додання до поставленої партії палива присадок, має видаватися паспорт якості на відповідну партію палива з інформацію про його випробування.
За результатами проведення оцінки відповідності виробник або уповноважений представник згідно з п.19 Технічного регламенту складає декларацію про відповідність за формою згідно з додатком 6 до цього Технічного регламенту.
Відповідно до п.21 Технічного регламенту виробник або уповноважений представник зберігає технічну документацію та декларацію про відповідність протягом 10 років після виготовлення останньої партії палива і надає їх для перевірки відповідним органам державного ринкового нагляду в установлених законодавством випадках.
У разі коли виробник не є резидентом України та не має уповноваженого представника в Україні, такі зобов`язання покладаються на особу, яка ввела паливо в обіг на ринку України.
Згідно з п.22 Технічного регламенту органи з оцінки відповідності, призначені центральним органом виконавчої влади з питань оцінки відповідності за пропозицією Мінекоенерго, проводять оцінку відповідності.
Правила та методи досліджень (випробувань), в тому числі відбору проб, необхідних для виконання вимог цього Технічного регламенту, та проведення оцінки відповідності, відповідно до п.24 Технічного регламенту встановлюються національними стандартами, а в разі їх відсутності (до прийняття національних стандартів) - діючими нормативними документами.
Випробування палив для підтвердження виконання вимог цього Технічного регламенту проводяться акредитованими випробувальними лабораторіями, визначеними у встановленому Мінекоенерго порядку.
Колегія суддів погоджується з твердженнями суду першої інстанції, який вказав, що у заявлених спірних правовідносинах з часу звернення до суду позивач не надав відповідачу паспортів якості на паливо, до якого додані присадки, з випробуваннями після додавання останніх, вчиненими акредитованою випробувальною лабораторією, визначеною у встановленому Мінекоенерго порядку. Надані паспорти виробника, в яких виправлені відомості без відбору проб палива уповноваженою лабораторією, в яке додані присадки, не відповідають вимогам нормативно-правових актів та доводять обґрунтованість підстав застосування спірних рішень відповідачем.
Не надано таких паспортів апелянтом і під час апеляційного розгляду справи.
Згідно з ч.1 ст.29 Закону №2735-VI у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №2735-VI заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.
У разі якщо органом ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлення відповідного суб`єкта господарювання про виконання ним рішення про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами чи усунення формальної невідповідності та/або перевірки стану виконання суб`єктом господарювання цього рішення, проведених відповідно до статті 34 цього Закону, встановлено, що невідповідність продукції встановленим вимогам не усунено або усунено частково, орган ринкового нагляду на підставі ч.4 вказаної статті Закону відповідно до затвердженої Кабінетом Міністрів України методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів вживає таких обмежувальних (корегувальних) заходів: обмеження, заборона надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу, відкликання продукції.
Обмеження надання продукції на ринку відповідно до ч.1 ст.30 ЗУ №2735-VI здійснюються шляхом:
1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно з частинами першою і четвертою статті 29 цього Закону);
2) усунення формальної невідповідності (згідно з частиною третьою статті 29 цього Закону);
3) тимчасової заборони надання продукції на ринку.
Згідно з п.9 Методики критеріями оцінки ризику є:
1) небезпечні фактори, що впливають або можуть вплинути на життєдіяльність людини під час споживання (використання) продукції;
2) категорії споживачів, які можуть споживати (використовувати) продукцію;
3) види травм, які можуть отримати споживачі під час споживання (використання) продукції;
4) характеристика та тяжкість ушкоджень, які можуть бути наслідком отримання травми певними категоріями споживачів під час споживання (використання) продукції;
5) наслідки, що пов`язані з отриманими травмами.
Судова колегія вважає обґрунтованими висновки суду попередньої інстанції про те, що відповідачем вказаних вимог дотримано, зважаючи, що об`єктом перевірки стало пальне, що реалізується через мережу автозаправних станцій.
Порядок прийняття рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів врегульований нормами ст.23 Закону №2735-VI, за якими рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути змінені чи скасовані відповідними органами ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлень суб`єктів господарювання про виконання ними рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або за результатами перевірок стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень, проведених відповідно до статті 34 цього Закону. Зазначені рішення також можуть бути змінені за результатами розгляду органами ринкового нагляду клопотань, пояснень, заперечень та інформації, наданих суб`єктами господарювання відповідно до частин десятої і п`ятнадцятої цієї статті.
Вони приймаються керівниками органів ринкового нагляду або їх заступниками відповідно до їх повноважень, визначених законами України.
Будь-який захід щодо обмеження чи заборони надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу чи її відкликання, що вживається відповідно до цього Закону або Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", має бути пропорційним рівню загрози відповідної продукції суспільним інтересам. У рішенні про застосування обмеження чи заборону надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу чи її відкликання мають бути зазначені підстави його застосування.
Обмежувальні (корегувальні) заходи залежно від обставин можуть застосовуватися до всього обсягу продукції певної марки (моделі, артикулу, модифікації) або її окремих партій чи серій.
При прийнятті рішення про вилучення продукції з обігу або її відкликання розглядається питання про залучення розповсюджувачів, споживачів (користувачів) цієї продукції до участі у виконанні відповідних заходів.
Строк виконання рішення має бути обґрунтованим і визначатися з урахуванням характеру ризику та/або невідповідності встановленим вимогам, обсягу продукції, що підлягає приведенню у відповідність із встановленими вимогами, вилученню з обігу чи відкликанню, та реальних можливостей суб`єкта господарювання належним чином виконати це рішення. Строк виконання рішення може бути змінено органом ринкового нагляду за обґрунтованим клопотанням суб`єкта господарювання. Таке клопотання може бути подано у будь-який час виконання рішення, але до закінчення строку виконання такого рішення.
Пояснення, заперечення та інформація до проекту рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, надані (надіслані) суб`єктом господарювання, підлягають обов`язковому розгляду органом ринкового нагляду та зберігаються в органі ринкового нагляду.
У разі необхідності термінового вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з метою запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам орган ринкового нагляду може прийняти рішення про вжиття відповідних обмежувальних (корегувальних) заходів без надання (надіслання) суб`єкту господарювання проекту такого рішення. У такому разі суб`єкт господарювання, якого стосується рішення, має право надати (надіслати) свої пояснення, заперечення та/або інформацію до такого рішення в будь-який час після його прийняття, але до закінчення визначеного строку виконання такого рішення. Орган ринкового нагляду має негайно розглянути одержані пояснення, заперечення та інформацію суб`єкта господарювання та за результатами такого розгляду оцінити адекватність і пропорційність прийнятого ним рішення.
Відповідно до п.3 Порядку №1017 контроль стану виконання рішень здійснюється органами державного ринкового нагляду шляхом проведення: 
1) аналізу повідомлень про виконання рішень, поданих суб`єктами господарювання, яких стосуються такі рішення;
2) перевірок стану виконання суб`єктами господарювання рішень; 
3) моніторингу результативності вжитих обмежувальних (корегувальних) заходів. 
Пунктом 4 Порядку №1017 визначено, що суб`єкт господарювання, якого стосується рішення, повинен у встановлений у рішенні строк подати органу ринкового нагляду, що прийняв рішення, повідомлення про його виконання за формою згідно з додатком. Повідомлення про виконання рішення подається суб`єктом господарювання незалежно від ступеня або результативності виконання ним рішення.
Суб`єкт господарювання може додавати до повідомлення документи або їх копії, які підтверджують факт результативності виконання рішення. 
Під час проведення аналізу повідомлення про виконання рішення орган ринкового нагляду на виконання п.5 Порядку №1017:
1) вивчає і аналізує відомості, які містяться в повідомленні, доданих до нього документах (їх копіях) та рішенні;
2) робить висновок про достатність та достовірність інформації, яка міститься в повідомленні та доданих до нього документах (їх копіях), а у разі виникнення сумнівів у достовірності такої інформації - обґрунтовує їх на підставі фактичних даних;
3) робить висновок про ступінь та результативність виконання суб`єктом господарювання рішення. 
Під час проведення перевірки стану виконання рішення орган ринкового нагляду згідно з п.9 Порядку №1017 визначає ступінь та результативність виконання суб`єктом господарювання такого рішення.
Згідно з п.17 Порядку №1017 під час вибору обмежувальних (корегувальних) заходів, яких за результатами перевірки необхідно вжити щодо відповідної продукції, орган ринкового нагляду встановлює та враховує причини нерезультативності обмежувальних (корегувальних) заходів, яких було вжито щодо зазначеної продукції.
Встановлені обставини спору підтверджують допущені порушення, зафіксовані в акті перевірки та неповне виконання позивачем рішень про вжиття обмежувальних заходів, обґрунтованість внесення до них змін, про що вірно вказано судом першої інстанції, а тому спірні рішення щодо вжиття обмежувальних заходів правомірні.
Разом з тим, у разі невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 цього Закону, пунктом 3 ч.4 ст.44 ЗУ №2735-VI передбачено, що до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог, позаяк матеріалами справи підтверджуються факти неповного виконання позивачем обмежувальних заходів у визначені строки, що вказує на правомірність застосування штрафних санкцій до позивача оскаржуваними постановами від 23.12.2020 №10-11/51-1, №10-11/51-2, №10-11/51-3.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
В частині доводів апеляційної скарги, які стосуються того, що суд першої інстанції не врахував порушень законодавства під час складання протоколу та прийняття рішень, колегія суддів зазначає наступне.
Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція щодо значимості процедурних порушень викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що скаржником не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності, а тому зазначені твердження відхиляються колегією суддів.
При цьому, інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, позаяк апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. 
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Петролеум" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Петролеум" до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

                                                                                                    О. М. Ганечко