ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

22 червня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №754/11983/19 
Номер провадження 22-ц/816/485/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 червня 2020 року ухваленого у складі судді Клименко А.Я. у м. Суми, 
у цивільній справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року Державна іпотечна установа звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 серпня 2012 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит, відповідно умов якого останньому було надано в кредит грошові кошти на суму 120000 грн, строком погашення до 08 серпня 2022 року зі сплатою 15% річних. Виконання зобов`язання за вказаним договором було забезпечено порукою з боку ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 за укладеними договорами поруки від 08 серпня 2012 року. ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» відступило право вимоги за договором про іпотечний кредит Державні іпотечній установі згідно договору від 05 жовтня 2012 року. Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 119121 грн 63 коп. 
Посилаючись на те, що в подальшому позичальник умови договору не виконує, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість зі сплати процентів, які утворилися у період з 09 липня 2016 року по 09 липня 2019 року в сумі 46998 грн 11 коп. 
Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 червня 2020 року позов Державної іпотечної установи задоволено.
Стягнуто на користь Державної іпотечної установи солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість зі сплати відсотків за договором про іпотечний кредит в сумі 46998 грн 11 коп.
Стягнуто на користь Державної іпотечної установи з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дольовому порядку 1921 грн 00 коп. судового збору, тобто по 640 грн 33 коп. з кожного.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення в цій справі. 
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про існування у відповідачів зобов`язань за договором про іпотечний кредит ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки позивачем не було надано доказів отримання ним від ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» кредитних коштів в сумі 120000 грн. Також вважає, що позивачем не доведено, що він набув права вимоги за вказаним договором про іпотечний кредит, так як договір про відступлення вимоги не містить конкретної дати чи умов за яких від банку до позивача перейшло це право. 
Звертає увагу і на те, що відсотки, які просить стягнути позивач на свою користь були нараховані після ухвалення судового рішення, яким достроково стягнуто борг за вказаним договором, що суперечить положенням ст. 10520 ЦК України та висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладених в постановах від 04 липня 2016 року (справа №310/11534/13) та від 04 лютого 2020 року (справа №912/1120/16). 
У відзиві на апеляційну скаргу Державна іпотечна установа зазначила, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги такими, що не впливають на висновки суду, а тому просила у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити. При цьому стверджує, що з вимогою про дострокове погашення кредитної заборгованості установа не зверталася, а тому посилання відповідача про припинення дії кредитного договору 06 липня 2016 року є безпідставним. Крім того, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року відповідачем окаржується в апеляційному порядку, а тому є таким, що не набрало законної сили.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за необхідне слухати справу в їх відсутність на підставі наявних доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08 серпня 2012 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №48-ДІУ, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 120000 грн, а останній в свою чергу зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в строк до 08 серпня 2022 року, а також сплатити відсотки в розмірі 15% річних (т. 1, а.с. 12-19). 
Згідно пункту 1.2 цього договору кредит був наданий на придбання у власність за договором купівлі-продажу №1567 від 08 серпня 2012 року окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Сторони договору узгодили, що кредит надається шляхом зарахування кредитором коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у кредитора (п. 2.2 договору). 
Підпунктом 5.2.4. договору передбачено, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку не виконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або іпотечним договором, у тому числі, у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та відсотками за користування кредитом понад 3 місяців. 
Відповідно до договорів поруки від 08 серпня 2012 року за №48-ДІУ-П-1 та №48-ДІУ-П-2, укладених між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , поручителі зобов`язалися відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит №48-ДІУ від 08 серпня 2012 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент його укладення, так і тими, що виникають в майбутньому (т. 1, а.с. 23-26, 27-30). 
05 жовтня 2012 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» укладено договір відступлення права вимоги №836/12, за яким банк передав, а установа прийняла всі права вимоги за договором про іпотечний кредит №48-ДІУ від 08 серпня 2012 року, іпотечним договором №48-ДІУ від 08 серпня 2012 року та договорами поруки від 08 серпня 2012 року за №48-ДІУ-П-1 та №48-ДІУ-П-2 (т. 1, а.с. 31-34). Вартість права вимоги за кредитним договором на момент передачі права вимоги у відповідності до п. 1.1 цього договору, включає заборгованість за основним боргом по кредиту та складає 119563 грн 98 коп. 
Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2016 року (т. 1, а.с. 35-36) стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь державної іпотечної установи заборгованість за кредитом у сумі 104247 грн 01 коп., за відсотками у сумі 13597 грн 59 коп., інфляційні витрати в сумі 1277 грн 03 коп., а всього 119121 грн 63 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь державної іпотечної установи заборгованість за кредитом у сумі 104247 грн 01 коп., за відсотками у сумі 13597 грн 59 коп., інфляційні витрати в сумі 1277 грн 03 коп., а всього 119121 грн 63 коп. 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 27 травня 2021 року заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року залишено без зміни (т. 2, а.с. 182-188).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконується боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє божника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплати боржником процентів, належних кредиторові. 
Проте з такими висновками колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступних обставин. 
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). 
За змістом ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення до суду з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та неустойку припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. 
Такі висновки щодо застосування вказаних норм викладені Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-15цс/18), від 17 вересня 2020 року у справі №384/598/14-ц (провадження №61-3113св19), від 31 жовтня 2018 року у справі №161/12771/15-ц (провадження №14-402цс18),
Виходячи з пунктів 1.1, 1.2 договору про іпотечний кредит, відсотки за користування кредитними коштами нараховуються в межах строків дії договору – 08 серпня 2022 року. 
Державна іпотечна установа використала право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та інфляційні витрат, шляхом стягнення з позичальника ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 коштів у судовому порядку. 
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів та комісії за користування кредитом, а також нарахування неустойки, передбаченої умовами договору за неналежне виконання зобов`язання. 
У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення до суду з позовом.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, з вказаних норм слідує, що після пред`явлення вимоги про дострокове повернення боргу позивач має право вимоги, виходячи з передбачених ст. 625 ЦК України положень, тобто, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання судового рішення та три проценти річних, проте, таких вимог банком не заявлялося. 
Таким чином, задовольняючи позовні вимоги Держаної іпотечної установи про стягнення з відповідачів в солідарному порядку процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції не врахував, що після 16 червня 2016 року (дата звернення позивача до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про дострокове погашення кредитної заборгованості) вказані суми коштів, передбачені умовами кредитного договору, не нараховуються в зв`язку зі зміною банком в порядку, визначеному ч. 2 ст. 1050 ЦК України, умов договору щодо строку його дії. 
Ствердження позивача про те, що заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року стягнуто лише поточну заборгованості колегія суддів вважає непереконливими, оскільки як вбачається з розрахунку суми відсотків за невиконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання за договором про іпотечний кредит №48-ДІУ від 08 серпня 2012 року (т. 1 , а.с. 10-11) загальний розмір заборгованості по тілу кредиту становить 104247 грн 01 коп., що і був стягнутий судовим рішення. 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведеності отримання ним кредитних коштів за договором про іпотечний кредит та набуття позивачем права вимоги за цим договором.
Зокрема, у відповідності до ч. 4 ст. 181 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Заочним рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року, яке постановою Черкаського апеляційного суду від 27 травня 2021 року залишено без зміни, встановлено факт виконання ПАТ «Енергобанк» взятих на себе зобов`язань по договору про іпотечний кредит №48-ДІУ щодо надання позивальнику кредитних коштів та подальше відступлення права вимоги позивачу – Державній іпотечній установі.
Крім того, Черкаським апеляційним судом, при апеляційному перегляді вказаного заочного рішення, були відхилені доводи відповідачів стосовно відсутності доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів 
  З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позову Державної іпотечної установи.
Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду судового рішення колегією суддів не вставлено підстав для задоволення позову Державної іпотечної установи, тому з позивача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2881 грн 50 коп.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Відмовити Державній іпотечній установі у задоволенні позовних вимог. 
Стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 2881 гривню 50 копійок судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд рішення суду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                                  О.І. Собина

Судді:                                                                                               О.Ю. Кононенко

                                                                                В.І. Криворотенко