КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Справа №756/3238/21                                          Головуючий у 1 інстанції: Шролик І.С.
Провадження №22-ц/824/7160/2021                 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
18 травня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:
Головуючого  (судді-доповідача)                   Гаращенка Д.Р.
суддів                                                      Сліпченка О.І., Сушко Л.П.
за участю секретаря                                        Стеблиненко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича представника ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського  районного суду м. Києва від 05 березня 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича  про забезпечення позову до його пред`явлення,-
 
ВСТАНОВИЛА:
 
У березні 2021 року адвокат Незвіський Д.Я. представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову до його пред`явлення, в якій просив застосувати заходи забезпечення позову, яким зупинити дію розпорядження голови Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації Фесика К.О. від 19.02.2021 року №68 «Про вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дітей», яким визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 .
В обґрунтування поданої заяви зазначав, що розпорядженням голови Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації Фесика К.О. від 19.02.2021 року №68 «Про вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дітей» визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 шляхом спілкування з ним щонеділі з 11:00 год до 14:00 год (у присутності матері дитини).
ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. 
Батько дитини ОСОБА_2 проживає окремо від дитини. Контакти (побачення, спілкування ) дитини з батьком викликають у дитини стресові ситуації.
Визначений спосіб участі одного із батьків у вихованні дитини, а саме, щотижневе (щонеділі) спілкування з дитиною протягом 3 (трьох годин) прямо суперечить правам та інтересам самої дитини та створює реальні передумови для їх порушення. 
Уповноваженою особою органу опіки та піклування - головою Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації Фесиком К.О. при прийнятті рішення не враховано особливих та дійсних обставин, зокрема, обставин стану здоров`я дитини та реальної загрози його погіршення у випадках стресових ситуацій чи емоційних навантажень, оскільки дитина потребує особливої форми турботи та виховання. 
Так, ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, дуже швидко втомлюється, спілкування з будь-якою людиною протягом 3 год є надмірним як фізичним, так і емоційним навантаженням для дитини з певними вадами серця.
Мати дитини має намір звернутися до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про визнання незаконним розпорядження голови Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації Фесика К.О. від 19.02.2021 року №68 «Про вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дітей», яким визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 шляхом спілкування з ним щонеділі з 11:00 год до 14:00 год (у присутності матері дитини).
Ухвалою Оболонського  районного суду м. Києва від 05 березня 2021 року в задоволенні заяви адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича  представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, адвокат Незвіський Д.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на обставину стану здоров`я дитини та підставу для забезпечення позову в майбутньому.
Вказав, що судом першої інстанції помилково застосовано постанову Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», оскільки постанови Пленуму Верховного Суду України носять рекомендаційний характер та не мають привілейованого характеру над нормами права.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що адвокат Незвіський Д.Я. представник ОСОБА_1 подав до Оболонського районного суду м. Києва заяву про забезпечення позову до його пред`явлення.   
Зазначив, що розпорядженням голови Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації Фесика К.О. від 19.02.2021 року №68 «Про вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дітей», яким визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 шляхом спілкування з ним щонеділі з 11:00 год до 14:00 год (у присутності матері дитини) порушуються права дитини.
На думку заявника предметом спору в майбутньому може стати питання законності зазначеного розпорядження як такого, що не відповідає інтересам дитини.   
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 ст. 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову до його пред`явлення зазначив, що предметом спору є визнання незаконним розпорядження голови Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації Фесика К.О. від 19.02.2021 року №68 «Про вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дітей», яким визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 .
Згідно із  висновком суду першої інстанції забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Аналізуючи викладене в заяві про забезпечення позову до його пред`явлення колегія суддів звертає увагу на посилання заявника про те, що ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, дуже швидко втомлюється, спілкування з будь-якою людиною протягом 3 год є надмірним як фізичним, так і емоційним навантаженням для дитини з певними вадами серця.
Колегія суддів вважає, що у викладених у заяві заявником доводах не доведена наявність обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Усі доводи заявника базуються на стані здоров`я дитини, порушення її прав та моральному стані, який виникає в неї нібито при зустрічах з батьком. Однак відповідних доказів до заяви заявником не надано.
Надані заявником медичні документи підтверджують загальний стан здоров`я дитини. Посилань на погіршення стану після зустрічей із батьком  немає. 
Колегія суддів вважає, що загалом обставини можливого порушення прав дитини доводиться стороною в судовому процесі при розгляді справи по суті. 
Доводи апелянта щодо неправомірності посилання суду першої інстанції на постанову Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» є необґрунтованими.
На думку колегії суддів суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі виклав рекомендації Пленуму щодо вирішення питання про забезпечення позову як інформацію про рекомендований судам порядок розгляду заяв про забезпечення позову та не посилався на Пленум як на норму права.  
При постановлені ухвали суд першої інстанції керувався відповідними нормами процесуального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про  відмову у задоволені заяви про забезпечення позову до його пред`явлення з належним його обґрунтуванням. 
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. 
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського  районного суду м. Києва від 05 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 20 травня 2021 року.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                      О.І. Сліпченко

                                                                                                 Л.П. Сушко